ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1710/20  Номер провадження 22-ц/814/516/21	Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення – 04.12.2020 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

                                     В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача  ОСОБА_1  на користь банку заборгованість у розмірі 24 987 грн. 82 коп. за кредитним договором №б/н від 12.03.2010 року, а також – судові витрати.
Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 17 089 грн. 11 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув уваги на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка власноручно підписана відповідачем, що свідчить про його обізнаність з умовам укладеного кредитного договору.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
       З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2010 року  ОСОБА_1  підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с.15).
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості (а.с.16).
Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору від 12.03.2010 року  ОСОБА_1  видані такі кредитні картки (а.с.14):
№ НОМЕР_1 , дата видачі – 12.03.2010 року, строк дії – до 06/13;
№ НОМЕР_2 , дата видачі – 17.07.2012 року, строк дії – до 03/16;
№ НОМЕР_3 , дата видачі – 20.08.2012 року, строк дії – 07/16;
№ НОМЕР_4 , дата видачі – 15.07.2016 року, строк дії – 05/18;
№ НОМЕР_5 , дата видачі – 17.05.2018 року, строк дії – 04/22;
№ НОМЕР_6 , дата видачі – 26.04.2019 року, строк дії – 11/22.
Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 12.03.2010 року з встановленням кредитного ліміту у розмірі 500 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався так: 
06.12.2010 року встановлено 600 грн, 07.12.2010 року – 600 грн., 18.10.2011 року – 590 грн., 21.12.2011 року – 570 грн., 21.07.2012 року – 2000 грн, 15.07.2016 року – 2000 грн., 23.06.2018 року – 18 000 грн, 25.09.2019 року – 17 180 грн., 22.12.2019 року – 17 180 грн., 02.02.2020 року – 17 180 грн., 31.01.2020 року - 17 180 грн., 07.02.2020 року – 0,00 грн. (а.с.13).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості станом на 24.08.2020 року становить 24 987 грн. 82 коп. та складається з :
17 089 грн. 11 коп. – заборгованості за тілом кредиту;
7 898 грн 71 коп. – заборгованості за простроченими відсотками (а.с.4-12).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в частині отримання кредитних коштів та наявності заборгованості. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив того, що ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не містять підпису відповідача. Заява позичальника, яка підписана сторонами, не містить умови, які визначають розмір відсотків, що підлягають стягненню у разі порушення боржником зобов`язання.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
У анкеті-заяві позичальника від 12.03.2010 року наслідки невиконання умов договору не зазначені (а.с.15).
Проте, у довідці про умови кредитування від 12.03.2010 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні, визначено нарахування відсотків та їх розмір (а.с.16). Зазначена довідка підписана ОСОБА_1 .
Отже, слід виходити з того, що сторони – Банк і позичальник, у належній формі узгодили істотні умови кредитного договору, зокрема умови щодо розміру і порядку сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Достовірність відомостей, зазначених у довідці про умови кредитування від 12.03.2010 року, яка підписана позичальником (відповідачем), а також інші надані банком докази видачі та користування кредитними коштами відповідачем не спростовано. Відповідачем також не надано обґрунтованих заперечень щодо правильності нарахування усіх складових заборгованості. 
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) і обов`язку доказування (ч.1 ст.81 ЦПК України), апеляційний суд приходить до висновку, що надані банком докази є належними, допустимими і достатніми.
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 898 грн. 71 коп., з постановленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подаючи позовну заяву, до суду сплатив 2102 грн. судового збору (а.с.51). За подачу апеляційної скарги сплачено 3 153 грн. (а.с.88)
Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено на 100%.
Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з іншої сторони 2 102 + 3 153 = 5 255 грн. судових витрат, тобто з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 5 255 грн. судового збору.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (24 987,82 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити. 
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 898 грн. 71 коп., ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 898 грн. 71 коп. задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_7 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченими відсотками у сумі 7 898 грн. 71 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_7 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 5 255 грн. судового збору.
В іншій частині рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2021 року.

Головуючий суддя                                                   О. А.Лобов 

     Судді                                                                     А.І.Дорош

В.М. Триголов