РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 558/125/20
Провадження № 22-ц/4815/158/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача      – Шимківа С.С.,
суддів:                – Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року (ухвалене у складі судді Олексюк А.О.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,-
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 85 776 гривень.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між банком та ОСОБА_1 16.10.2012 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 25000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконав, однак відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 15 грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 85 776 гривень, що складається з: 57 924,02 гривень заборгованості за тілом кредиту, (в тому числі: 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 57 904,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), 10 125,51 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 13 165,71 гривень пені, 500 гривень штраф (фіксована частина), 4060,76 штраф (процентна складова).
Просить стягнути з відповідача 85 776 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.10.2012 року та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачеві кредиту (не надано квитанції про видачу грошових коштів, зарахування їх на картковий рахунок відповідача, з підтвердженням видачі платіжної картки відповідачеві). Крім того, позивачем не доведено, що на час підписання відповідачем анкети-заяви, сторонами були узгоджені умови кредитування – суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом, розмір неустойки, у випадку несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, строк кредитування, тощо. Відсутність підпису сторін, печатки банку на Умовах та правилах надання банківських послуг дає підстави вважати, що банком не були узгоджені зі споживачем банківських послуг (відповідачем) умови кредитування.
Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило заочне рішення суду в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що з наданої до суду копії анкети-заяви вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, зокрема і відсоткова ставка. Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді.... ".
Вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів та штрафу. Зазначає, що в анкеті-заяві зазначений початковий розмір кредитного ліміту, а умовами договору (п. 2.1.1.2.3.) Банк має право у будь-який момент його збільшити, зменшити або анулювати.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Покликаючись на Умови та Правила надання банківських послуг, обгрунтовує заявлену до стягнення суму заборгованості та зазначає, що враховуючи правові висновки постанови Великої Палати Верховного суду від 3 липня 2019 року, з боржника підлягає щонайменше – тіло кредиту.
Просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
При ухваленні оскаржуваного рішення судом попередньої інстанції правильно взято за основу висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц правову позицію щодо подібних спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 16.10. 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку – www.privatbank.ua.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 16.10.2012 року відповідач свої зобов`язання не виконала та станом на 15 грудня 2019 року мав заборгованість за кредитним договором, яку визначено у загальному розмірі 85 776,00 гривень, з яких: 57904,02 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 20 гривень заборгованості за поточним тілом кредиту; 10125,51 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 13165,71 гривень нарахованої пені, а також штрафи – 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 4060,76 гривень штрафу (процентна складова).
На підтвердження погодження умов договору АТ КБ "Приватбанк" надано до матеріалів позовної заяви копію підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, довідку про встановлення кредитного ліміту по картці, який з 16 липня 2018 року складає 25000 грн., довідку про видачу ОСОБА_1 кредитних карток, термін дії останньої – 03/21, виписку про рух коштів по ній, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також розрахунки заборгованості.
Згідно з ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як правильно зазначено місцевим судом, підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг банку не має.
З огляду на їхній мінливий характер, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, ці умови не можна вважати складовою кредитного договору,
       Проте анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, окрім особистих даних останньої, не містить жодних даних щодо умов кредитування.
       Роздруківка ж із сайту банку не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Отже, до спірних до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 липня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 квітня 2020 року), тобто останній міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. 
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інше не відповідало б принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливило покладання на слабшу сторону невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Проте, колегія апеляційного суду не може погодитись з твердженнями суду першої інстанції про недоведеність надання банком відповідачу кредиту.
Про наявність між сторонами кредитних правовідносин свідчить сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, зокрема, анкета-заява ОСОБА_1 , довідка про встановлення кредитного ліміту по кредитній картці, який з 16 липня 2018 року складає 25000 грн., довідка про видачу кредитних карток, термін дії останньої – 03/21, а також виписка про рух коштів по картці, яка свідчить про активне її використання відповідачем.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку ,коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Між тим, будь-яких доказів на обґрунтоване підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач, в т.ч. і щодо відсутності вини не надав, матеріали справи не містять.
Разом з цим, позивач просить стягнути, зокрема, 57924,02 грн. – заборгованості за тілом кредиту, яка містить у собі також прострочене тіло кредиту.
З системного аналізу положень Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та ч. 1 ст. 1054 ЦК України видно, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, фактично, зокрема, є й завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить і плата за користування кредитом, а не, власне, лише надані позичальнику в користування кошти.
Тому, приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що у спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника, а факт порушення прав кредитора є очевидним, відтак вважає за необхідне стягнути на користь останнього з відповідача заборгованість за тілом кредиту визначену у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 25000 гривень, як отримані ним та у добровільному порядку не повернуті.
Заявлені до стягнення відсотки, які нараховані позивачем згідно ст. 625 ЦК України, не підлягають до задоволення, оскільки термін дії кредитної картки ще не закінчився, а відповідно строк виконання зобов`язання ще не настав.
Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення пені та штрафів, оскільки підстави їх сплати та нарахування сторони не погоджували. Належних та допустимих доказів, які б свідчили протилежне позивачем не надано.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції та її перегляд апеляційним судом покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Заочне рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25000 грн.. 
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 612,52 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 918,78 судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                  Шимків С.С.

Судді:                                                                 Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.