ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/1260/20
Головуючий у першій інстанції – Кутовий Ю. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/568/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2021 року (місце ухвалення – м. Корюківка, дата складання повного тексту – 11.01.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, 
                                     В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обгрунтування посилався на те, що за рішеннями суду з позивача на користь спільних дітей з відповідачкою: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі по 1/4 та 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що разом становить 5/12 частини від усіх видів заробітку щомісячно. У позові позивач зазначає, що він має намір створити нову сім`ю з цивільною дружиною, яка є вагітною та має намір народити дитину, у зв`язку з чим у нього з`явились додаткові витрати на утримання цивільної дружини, а в майбутньому спільної новонародженої дитини. У зв`язку зі зміною істотних обставин, що мають значення при визначенні розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , а саме зі зміною сімейного стану, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дітей.
У позові позивач просить змінити розмір стягуваних аліментів, встановлених рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.06.2014 справа № 736/640/14 та рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 29.03.2016 справа № 736/286/16-ц, а саме: стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожитокового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Рішенням Корюківського районного суду від 11.01.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду доказів зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, які відбулися після постановлення останнього рішення суду про стягнення з нього аліментів. Обставини, на які посилається позивач як на підставу зміни розміру стягуваних з нього аліментів, не передбачені ст. 192 СК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 11.01.2021, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи.
В обгрунтування незаконності рішення суду першої інстанції заявник посилається на те, що на його утриманні ще знаходиться малолітня новонароджена дитина, дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та цивільна дружина ОСОБА_6 , яка відповідно ніде не працює, проте по сьогоднішній день ОСОБА_1 сплачує на користь відповідачки непомірно високі аліменти. Зазначає, що зміна матеріального та сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Заявник у скарзі посилається, що судом першої інстанції не взято до уваги практику Верховоного Суду щодо розгляду даної категорії справ.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити судове рішеннгя без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. В обгрунутвання посилається на законність та обгрунтованість судового рішення, та безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що позивачем на обгрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів, будь-яких відповідних доказів зміни матеріального становища чи сімейного стану, погіршення здоров`я, перебування його в тяжкому матеріальному становищі, суду не надано. Доводи позивача в частині його утримання малолітньої дитини не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Факт наявності на утриманні іншої дитини не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. А отже, суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів поданих сторонами.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого листа, виданого Корюківським районним судом 05.06.2014, згідно рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та себе, зобов`язано стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).
Згідно з копією виконавчого листа, виданого Корюківським районним судом 29.03.2016, згідно рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання однієї дитини, зобов`язано стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2016 і до повноліття дитини (а.с. 8).
З матеріалів справи вбчається, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується копіями розрахунків заборгованіості зі сплати аліментів (а.с. 9, 10).
На час подачі позову та розгляду справи в суді першої інстанції позивач в обгрунтування підстав для зменшення розміру аліментів посилався на те, що він має намір створити нову сім`ю з його цивільною дружиною, яка на даний час вагітна та має намір народити дитину. У зв`язку з цим у позивача з`явились додаткові витрати на утримання цивільної дружини, а в майбутньому і їхньої спільної новонародженої дитини.
Разом з тим, звертаючиь з апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав копію свідоцтва про народження дитини, з якого вбачається, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьком записано ОСОБА_1 (а.с. 43), та надано копію довідки про склад сім`ї від 21.01.2021, згідно якої ОСОБА_1 не зареєстрований, але фактично проживає в АДРЕСА_1 , разом з ним проживають – ОСОБА_8 (співмешканка), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка) (а.с. 42).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано суду доказів зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, які відбулися після постановлення останнього рішення суду про стягнення з нього аліментів. Обставини, на які посилається позивач як на підставу зміни розміру стягуваних з нього аліментів, не передбачені ст. 192 СК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з”ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_8 .
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини – ОСОБА_7 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Приймаючи до уваги, що  ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову.
Колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, стягнутих згідно з рішеннями Корюківського районного суду на дітей від сторін ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину – Кіру ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та суперечитиме їх інтересам.
Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду. 
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 23.03.2021.
          
Головуючий                                                         Судді: