Справа № 462/125/17                                Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1711/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія: 3

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в квартирі у порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_4 , правонаступником після смерті якого стала ОСОБА_3 , 10.01.2017 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 , посвідчений 5 січня 2010 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лучко І.Я., яким все її майно заповідається на користь племінника ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 5 січня 2010 року після смерті ОСОБА_5 . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_5 , яка залишила заповіт від 05 січня 2010року, яким усе своє майно заповіла йому. Спадковим майном, яке успадковується після смерті ОСОБА_5 , є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 він прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у встановлений строк звернувся в нотаріальну контору ОСОБА_4 , як син спадкодавця та інвалід першої групи, який має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємицею за заповітом його майна є його дружина ОСОБА_3 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 заперечував його право на спадкування після смерті ОСОБА_5 за заповітом, він не може оформити успадковану частку квартири. Вважає, що він має право на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування, а ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/6 частки зазначеної квартири.
Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду, продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку в квартирі у порядку спадкування за заповітом.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в квартирі у порядку спадкування за заповітом задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 . 
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Вказує на те, що її представником було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 462/125/17 до вирішення справи № 462/1299/20, так як без вирішення спору по суті про визнання заповіту недійсним неможливо розглядати справу про визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування за цим заповітом, оскільки прийняті рішення можуть суперечити одне одному, однак судом було відмовлено у клопотанні про зупинення провадження у справі, а відтак постановлене поспішне рішення про задоволення позову. Просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду – без змін, з мотивів, викладених у відзиві на скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Сьома львівська державна нотаріальна контора подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника. ОСОБА_3 про причини неявки до суду не повідомила. Представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні через захворювання, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, та вважає за можливе проводити розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.  
Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 цього Кодексу визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що зроблений актовий запис за №229 від 8 березня 2014 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.
ОСОБА_5 05.01.2010 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Лучко І.Я. у реєстрі за №25, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла онукові - ОСОБА_1 .
Згідно з договором купівлі-продажу від 24 лютого 1995 року, посвідченого Другою львівською державною нотаріальною конторою у реєстрі 1237, ОСОБА_5 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .
Як убачається з матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_2 , та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від спадщини.
Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини звернувся в Сьому львівську державну нотаріальну контору ОСОБА_4 - син спадкодавця та інвалід першої групи, який має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до вимог ст. 1241 Цивільного Кодексу України, згідно якої повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Розмір його частки у спадковому майні становить 1/6 (обов`язкова частка в квартирі у вигляді половини від частки, яка б успадковувалась за законом - 1/3:2 за наявності трьох спадкоємців за законом).
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що розмір частки позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлої за заповітом, становить 5/6 квартири ( 1 - 1/6).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем його майна є його дружина ОСОБА_3 , відповідач по справі.
Доводи апеляційної скарги про неможливість розгляду даної справи до вирішення спору за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним (справа №462/1266/20) необґрунтовані.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі  у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, з огляду на презумпцію дійсності правочину.
Крім того, як убачається з наданого суду апеляційної інстанції рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19.06.2020 у справі № 462/1299/20 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа – Сьома львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_5 , посвідченого 05.01.2010 приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лучко І.Я., відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи судом першої інстанції 21.04.2020 за відсутності представника відповідача, який звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, колегія суддів виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Причиною неявки в судове засідання представника відповідача є запровадження карантинних заходів. Однак у клопотанні про відкладення розгляду справи не наведено конкретних обставин, які б перешкоджали представнику відповідача з`явитися в судове засідання 21.04.2020.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       
       Повний текст постанови складено:25.02.2021

Головуючий         

Судді