УХВАЛА
5березня 2021 року
м. Київ
справа №334/3509/18
провадження №51-1101ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                     ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької                 області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду                           від 25 листопада 2020 року, 
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставі, передбаченій            п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що  скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,                  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано. 
У касаційній скарзі  ОСОБА_5 , не погоджуючись з наданою районним судом оцінкою доказів у справі, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які, на її думку, не обґрунтовують винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, не наводить обґрунтування неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення  ст. 413 КПК, які вплинули на законність прийнятих судових рішень, і тягнуть за собою обов`язкове їх скасування з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції на підставі,  передбаченій п. 2 ч. 1  ст. 438  цього Кодексу.
Крім того, захисник взагалі не вказує й на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на її думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, а відтак, й немає обґрунтування незаконності зазначеної ухвали.
Поміж тим, у  касаційній скарзі  ОСОБА_5 , наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів, наданої судами першої та  апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі захисника належного обґрунтування                              й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню Судом питання про відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року залишити без руху і надати їй строк для усунення недоліків упродовж семи днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення вказаних недоліків в установлений строк скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                       ОСОБА_3