Справа № 127/31785/19
Провадження № 22-ц/801/244/2021
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року	Справа № 127/31785/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                 Ковальчука О. В.,
суддів :                 Сала Т. Б., Якименко М. М., 
за участю секретаря Куленко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 03 грудня 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Романюк Л. Ф., 
В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що сторони з 15 лютого 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, проте з 22 жовтня 2019 року їх сімейні стосунки припинились. За час подружнього життя сторони нажили спільне майно, яке відповідач в добровільному порядку поділити не бажає.
Пославшись на викладене та на те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, ОСОБА_1 просив суд виділити йому автомобіль марки NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, вартістю 158474 грн (з яких підлягає поділу 51034 грн); майно, що є побутовою технікою та меблі на загальну суму 86900 грн, а ОСОБА_3 виділити автомобіль марки SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, вартістю 120900 грн; вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 70600 грн. Просив зобов`язати ОСОБА_3 повернути йому особисті речі: золоту обручку вагою 3 грами, золотий перстень «печатка» вагою 7 грам, чоловічий золотий ланцюжок вагою 20 грам.
08 січня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, мотивуючи його тим, що з 15 листопада 2009 року по 04 грудня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого придбали за спільні кошти подружжя автомобіль марки NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, а автомобіль марки SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску був придбаний позивачем за особисті кошти, які вона позичила у батька. 
Пославшись на викладене та на те, що купівля інших речей, про які зазначає ОСОБА_1 у первісному позові, була здійснена не за спільні кошти подружжя, а особисті речі позивач забрав, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину сумісно набутого майна, а саме автомобіля марки NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, а у задоволенні вимог первісного позову відмовити повністю.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3  про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 22 жовтня 2020 року.
09 листопада 2020 року ОСОБА_1  засобами електронного зв`язку подав до суду першої інстанції клопотання про призначення комплексної експертизи, мотивоване тим, що для визначення ринкової вартості майна, яке підлягає поділу: автомобіля, побутової техніки, оцінки проведення робіт по капітальному ремонту квартири, що має значення для вирішення справи по суті заявлених вимог, необхідні спеціальні знання. Просив на вирішення експертів поставити наступні питання: яка ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску; яка ринкова вартість телевізора марки «Соні», ноутбука «АСУС», купленого в 2015 році, телевізора іноземного виробництва, холодильника «Самсунг», машинки для прання «Самсунг», вмонтованої кухонної газової плити виробництва Німеччини та духовки до зазначеної плити, що має окрему вартість, мікрохвильової печі, витяжки на кухні, що знаходяться в квартирі  АДРЕСА_1 ; яка ринкова вартість кухонних меблів, виготовлених на замовлення , а саме: стола кухонного та кутового кухонного дивана, що знаходяться в квартирі  АДРЕСА_1 ; яка ринкова вартість 4-рьох міжкімнатних дверей, 4-рьох пластиковиих вікон, що знаходяться в квартирі  АДРЕСА_1 ; яка ринкова вартість плитки на полу кухні, яка ринкова вартість роботи майстра по ремонту стін, стелі на кухні, в коридорі та спальні у вказаній квартирі.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року вказане клопотання задоволено, призначено у справі комплексну товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання, зазначені ОСОБА_1 у клопотанні.
Не погодившись із постановленою ухвалою,  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. ч. 2, 8 ст. 83 ЦПК України).
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Частиною 1 ст. 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно зі ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Отже, згідно з вимогами процесуального закону, позивач, а також інші учасники справи мають подати всі заяви та клопотання до дати підготовчого засідання, а в підготовчому засіданні такі заяви та клопотання мають бути розглянуті судом.
Частиною другою статті 222 ЦПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14 січня 2020 року (а. с. 24-25), проте 14 січня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились (а. с. 29).
Відповідно до протоколів судових засідань від 11 лютого 2020 року та 12 березня 2020 року (а. с. 64, 91) в підготовчому судовому засіданні було розглянуто частково заяви та клопотання, які надійшли від учасників судового процесу, оголошено ухвали про їх вирішення. 25 вересня 2020 року було продовжено підготовче засідання, розглянуто всі інші клопотання, ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2020 року (а. с. 101).
В судовому засіданні 22 жовтня 2020 року вислухано пояснення сторін, зокрема і ОСОБА_1 , допитано свідків та оголошено перерву (а. с. 11-112).
09 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подав до суду першої інстанції клопотання про призначення комплексної експертизи та клопотання про виклик свідків (а. с. 114-118).
Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на подання клопотання про призначення комплексної експертизи як до дати підготовчого засідання, а саме до 14 січня 2020 року, так і під час підготовчого провадження, яке відбувалося до 25 вересня 2020 року, а звертаючись з таким клопотанням 09 листопада 2020 року не просив суд поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, як передбачено вимогами ст. 127 ЦПК України.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для прийняття клопотання про призначення комплексної експертизи та задоволення його під час розгляду справи по суті, оскільки за приписами цивільного процесуального закону вказане клопотання мало бути залишено місцевим судом без розгляду як таке, що без поважних причин не було заявлене в підготовчому провадженні, а заявником не порушено питання про поновлення пропущеного процесуального строку на його заявлення.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення клопотання про призначення комплексної експертизи без розгляду.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 263 ЦПК України щодо обґрунтованості судового рішення, не зазначив про наявність підстав для призначення у цій справі по суті заявлених вимог саме комплексної товарознавчої експертизи та доцільність поставлення на вирішення експерта питань, заявлених  ОСОБА_1 , зокрема і необхідність саме таких питань для з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення клопотання про призначення комплексної експертизи без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року скасувати.
Клопотання  ОСОБА_1  про призначення у справі комплексної експертизи залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.
Головуючий                                           О.В. Ковальчук
Судді :                                               Т. Б. Сало
                                                               М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 19 січня 2021 року.