КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №359/3843/20                                                                                 головуючий у І інстанції: Журавський В.В.
провадження 22-ц/824/2911/2021                                                                                          доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
23 лютого 2021 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Гаращенка Д.Р., Іванової І.В.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу  за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міського суду Київської області від 16 жовтня                  2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
 
ВСТАНОВИВ:
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що в період часу з 17 березня 2010 року по 18 березня 2020 року він працював на різних посадах в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України (надалі Украерорух). 
На підставі наказу Украерорух №356/о від 18 березня 2020 року він був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. 
Вважаючи, що відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з ОСОБА_1 , а саме: не виплатив матеріальну допомогу на підставі п.6.25.2 колективного договору у розмірі 20 посадових окладів, просив стягнути з Украероруху матеріальну допомогу у розмірі 672 480 грн.та середній заробіток за час затримки розрахунку з 18 березня 2020 року та по день ухвалення рішення.
 
Рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 16 жовтня                  2020 року позов задоволено.
Стягнено з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу у розмірі                 672 480 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку - 375 076 грн. 92 коп. та судові витрати.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Украерорухзвернувся із апеляційною скаргою, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд невірно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.
Представник відповідача зазначає, що нарахування і виплата одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію не входить до складу заробітної плати та не передбачена нормами КЗпП України, що підтверджується висновком Верховного суду у постанові від 21 січня 2020 року. 
Вказує, що із врахуванням фінансово-господарської діяльності компанії виплата грошової допомоги є неможливою. 
Зауважує, що колективним договором передбачено не законодавчо встановлена соціальна гарантія, а додатково встановлений соціальний захист для працівників, тому законні підстави для виплати середнього заробітку відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача вказує, що матеріальна допомога передбачена колективним договором, відповідач не довів неможливість здійснення спірної виплати в день звільнення з роботи, а тому доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими. 
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції.
 
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що                               ДП «Украерорух» безпідставно відмовило виплатити позивачу матеріальну допомогу, а тому з відповідача належить стягнути матеріальну допомогу, з чим погоджується і колегія суддів.
Задовольняючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що враховуючи, що підприємство не виплатило належну позивачу допомогу при звільненні, підлягає стягненню середня заробітна плата, однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в Украерорусі на посаді начальника відділу з проектування та будівництва об`єктів ЗНС департаменту з розвитку. 
18 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу Украероруху №356/о від 18 березня 2020 року (а.с.33) та копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача (а.с.25-32).
Розмір посадового окладу позивача становив 42 030 гривень, згідно з копією довідки №1-17.2/6013/20 від 14 травня 2020 року, у відповідь на адвокатський запит (а.с.65-65).
За змістом п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією Украероруху та профспілками (в редакції від 01 лютого 2020 року, тобто чинній на час звільнення позивача з роботи) у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад           5 років - по 2 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати             20 посадових окладів (а.с.21 зворот).
З листа від 20 травня 2020 року «Про надання інформації адвокату Клименко К.О. » (а.с.123-124) встановлено, що станом на 18 березня 2020 року залишок грошових коштів на рахунках Украероруху, в тому числі валютних, складає 18 590 097 гривень 74 копійки,              11079 дол. США 09 центів, 11 645 476 Євро 58 центів, у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу - 2 918 208 Євро 31 цент, 1 630,83 фунтів стерлінгів.
Відповідно до п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками, в редакції, чинній на час звільнення позивача з роботи, у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація підприємства гарантувала надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшувала посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад             5 років - по 2 посадових оклади з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшувала посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не міг перевищувати              20 посадових окладів(а.с.35-63).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування і виплата одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію не входить до складу заробітної плати та не передбачена нормами КЗпП України, що підтверджується висновком Верховного суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі №520/7043/17, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки виплата вихідної допомоги передбачена п.6.25.2 колективного договору. А посилання відповідача на постанови ВС, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони не релевантні з правовідносинами, які встановлені у справі, що розглядається.
Відповідно до ст. 10 та ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, а також сторін, які їх уклали.
Відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується працівникові при припиненні трудового договору з певних підстав. Однак підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників (частина перша статті 9-1 КЗпП України). Іншими словами, оскільки законодавство встановлює мінімальні гарантії щодо виплати вихідної допомоги, то більший, ніж визначений у КЗпП України, її розмір може бути встановлений, зокрема, у трудовому договорі.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Встановлено, що Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 оголошено карантин та інші заходи збереження здоров`я людей в умовах епідеміологічної ситуації.
 
Зі змісту протоколу №2 від 18 березня 2020 року (а.с.98-100) вбачається, що робочою групою з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру  ДП «Украерорух» було прийнято рішення, що з огляду на невизначеність тривалості карантинних заходів в Україні та світі, періоду відновлення» польотів в повітряному просторі України та фінансової дисципліни авіакомпаній щодо оплати поточних рахунків за АНО, яка несе ризики щодо подальшої фінансової стабільності підприємства, відповідно до пункту 14.1 Колективного договору задекларувати вимушену необхідність здійснювати лише обов`язкові виплати, які не перевищенням законодавчо-правових (заробітна плата працівників та обов`язкові податки та збори), до 31 травня 2020 включно.
Пунктом 14.1 колективного договору визначено, що усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком №26 до цього договору.
Згідно висновку Торгово-промислової палати України (а.с. 157-174) про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року, підтверджують :
Настання істотної зміни обставин, які унеможливлюють виконання умов колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками, зареєстрованого управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради 11 лютого 2015 року у період настання карантинних обмежень (з 16 березня 2020 року) та протягом 6 місяців після їх завершення.
У зв`язку із внесеними змінами та доповненнями до КД від 19 травня 2020 року зареєстровані 28 травня 2020 року щодо яких сторонами було досягнуто згоди, та у зв`язку з настанням істотної зміни обставин з 16 березня 2020 року, адміністрація Украероруху зі свого боку має виконувати свої зобов`язання щодо умов та порядку виплат, що перевищують законодавчо визначені гарантії, працівникам підприємства, у відповідності до зазначених змін та доповнень до КД, з моменту настання істотної зміни обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
З урахуванням висновку Торгово-промислової палати України від 29 липня 2020 року в якому визначено, що зміни, які були внесені до КД щодо виплат при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, діють на правовідносини які виникли з 16 березня 2020 року, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про, те що рішення робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру ДП «Украерорух» від 18 березня 2020 року та зміни до колективного договору не поширюються на спірні правовідносини.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач з 16 березня            2020 року застосовує положення колективного договору зі змінами та доповненнями від                19 травня 2020 року, як визначено у висновку Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року. Відповідач не зміг розрахуватись з позивачем у строки визначені ст. 116 КЗпП, в наслідок настання істотних змін обставин, що дає підстави встановити факт відсутності вини в діях відповідача та не застосовувати до нього визначені у ст. 117КЗпП стягнення у зв`язку порушення зобов`язання.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки в діях відповідача відсутня вина та відповідач у відповідності до положення колективного договору зі змінами та доповненнями від                  19 травня 2020 року проводить зазначені виплати у строки та порядку визначеному колективним договором. А тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заслуговують на увагу.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заслуговують на увагу, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити частково.  
Рішення Бориспільського міського суду Київської області від 16 жовтня                  2020 року   скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 375 076 (триста сімдесят п`ять тисяч сімдесят шість) грн. 92 коп. та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 375 076 (триста сімдесят п`ять тисяч сімдесят шість) грн. 92 коп. відмовити.
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено «23» лютого 2021 року.

Головуючий
 
Судді: