Дата документу 20.01.2021 Справа № 335/1893/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/1893/19	Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.	
Пр. № 22-ц/807/126/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Кримської О.М., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (АТ «ОГРС «Запоріжгаз») про зобов`язання відновити газопостачання
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-4), в якому просив зобов`язати відповідача відновити за власний кошт газопостачання до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак 03 січня 2019 року працівниками відповідача було здійснено відключення вказаного будинку від газопостачання, про що складено відповідний акт про припинення газопостачання №67, у якому підставою для відключення вказано невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавче-технічній документації. Крім того, 03.01.2019 року було складено акт про порушення №0600486252, яким встановлено наявність несанкціонованих газопроводів на два окремих будинки. Оскільки, на території домоволодіння збудована літня кухня, яка відповідно до проекту повинна була бути газифікованою від мереж централізованого газопостачання, але газопровід не було введено в експлуатацію і цей газопровід не під`єднаний до мережі, він використовується від з`ємного газового балону. Посилаючись на те, що він не втручався в систему газопостачання та система газопостачання будинку повністю відповідає проектній та виконавчо-технічній документації, та жодних несанкціонованих газопроводів в належному йому будинку немає, позивач вважав, що жодних законних підстав для припинення йому газопостачання немає, а відповідач фактично припинив газопостачання через використання позивачем газових приладів.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Калюжну В.В. (а.с. 1).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 15) відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року (а.с. 132-133) позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі задоволено.
Зобов`язано відповідача (ЄДРПОУ 03345716) відновити за власний рахунок газопостачання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач АТ «ОГРС «Запоріжгаз» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 138-145) просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В.., Подліянової Г.С. (а.с. 152).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 19 жовтня 2020 року (а.с. 153).
В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалим лікарняним останньої (а.с. 155-156).
Ухвалою апеляційного суду (а.с. 157) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом. 
Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судове засідання 20 січня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 161-164) позивач ОСОБА_1 та представник відповідача АТ «Запоріжгаз» не з`явились. 
Позивач ОСОБА_1 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.
Представник відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» - Рибалко Є.С. (а.с.166) подав апеляційному суду клопотання (а.с.165), в якому просив відкласти розгляд цієї справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представників відповідача в інших судових засіданнях та відпустці (а.с. 165-166).
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, враховуючи, що відповідач повідомлений апеляційним судом належним чином про дань, час та місце розгляду цієї справи, є юридичною особою і має не одного працівника у штаті, явка представника відповідача апеляційним судом у цій справі обов`язковою не визнавалась, неявка представника відповідача при вищевикладених обставинах не є перешкодою для розгляду цієї справи апеляційним судом в силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України, ЦПК України передбачений строк для розгляду цієї справи (два місяці), апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_1 та представника відповідача АТ «Запоріжгаз» і на підставі ст. ст. 371, 372 ЦПК України ухвалив: у задоволенні заяви представника відповідача про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх, за присутністю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чоп'як В.М. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156211963 від 14.02.2019 року (а.с. 5).
Відповідно до акту про припинення (обмеження) газопостачання №67 від 03.01.2019 року, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було відключено від газопостачання, з підстав невідповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації, виявлених, відповідно до акту про порушення №0600486252 від 03.01.2019 року, яким встановлено наявність несанкціонованих газопроводів на два окремих будинки.
Відносини сторін, щодо постачання природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за № 2494.
Відповідно до положень абзацу 38 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, надано поняття несанкціонованого газопроводу й зазначено, що ним є самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу);
Таким чином, для встановлення факту наявності несанкціонованого газопроводу необхідно встановити саме факт наявності самовільного під`єднання ввареного чи врізаного газопроводу, витрата (споживання) природного газу якого не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).
З показів допитаних в ході розгляду справи свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що при проведенні перевірки встановили витік газу, для усунення витіку відключили газ, однак дим з димоходу продовжував йти, при перевірці було виявлено ще один несанкціонований газопровод, після його відключення дим перестав йти. Після цього при складанні акту про порушення, яким встановлено наявність несанкціонованого газопроводу у будинку позивача ОСОБА_1 , особами, які складали цей акт, не було виявлено місця підключення в обхід приладів обліку, більш того, взагалі не було виявлено місця врізки (під`єднання) газопроводу споживача до розподільчого газопроводу, який перебуває на балансі Відповідача, й чи існує такий газопровід взагалі не з`ясовувалось.
Крім того, з показів допитаних судом свідків встановлено, що додатки до актів про порушення у вигляді опису порушення та схематичного відображення порушення складались невідомими особами і свідки лише підписували їх, при цьому свідки не можуть підтвердити чи спростувати достовірність відомостей, зазначених у додатках до актів. Більш того свідки пояснили, що під час проведення перевірки ними особисто не було виявлено саме місця врізки (під`єднання) до розподільчого газопроводу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що додатки до акту про порушення не є належними й достовірними доказами, які могли б підтвердити наявність несанкціонованого газопроводу. А тому, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про непідтвердження несанкціонованих газопроводів в розумінні норм чинного законодавства, про які йдеться в акті ПАТ „Запоріжгаз" від 03.01.2019 року, що дає підстави для висновку про необґрунтованість припинення газопостачання до будинку позивача на підставі акту про припинення (обмеження) газопостачання №67 від 03.01.2019 року за невідповідність системи газопостачання будинку проектній та виконавчо-технічній документації.
Надані позивачем докази про необґрунтованість припинення газопостачання до будинку позивача, суд першої інстанції вважав належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважав достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Доводи представника відповідача, який зазначив, що будинок позивача по АДРЕСА_1 , живився від розподільчого газопроводу, який проходив через дорогу від земельної ділянки позивача, виходячи з того, що спір у даному випадку склався не щодо системи газопостачання окремого будинку позивача, а щодо місця проходження вуличного розподільчого газопроводу, який обслуговує певну частину вулиці, що не є предметом розгляду у даній справі.
Крім того, відключення позивача виконано в порушення п.14 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року без надсилання споживачу не менше ніж за три доби до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо).
Разом з тим, з наданої позивачем проектної технічної документації, дослідженої судом, вбачається, що будинок було газифіковано на підставі відповідного проекту, який у свою чергу було погоджено із ПАТ „Запоріжгаз" й все встановлене обладнання відповідає погодженому проекту.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідальність за експлуатацію розподільчого газопроводу покладена на відповідача.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
У порушення вимог ст. 12 ч.5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Так, апеляційним судом встановлено, що на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- VI від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 р. виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.
В зв`язку з цим з 01 липня 2015 р. Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» виконує функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої ліцензії серія АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи.
Також, на виконання Закону України № 329 -VIII від 09.04.2015 р. НКРЕКП своєю постановою від 30.09.2015 р. № 2494 затвердила Кодекс газорозподільних систем, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824. Кодекс газорозподільних систем регулює взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
З 01 липня 2015 р. ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримало ліцензію (дата прийняття рішення про переоформлення № 2247 від 01.09.2015 р.), на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 року № 2496 затвердила Правила постачання природного газу, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Правила постачання природного газу регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.
Основні функції газорозподільної системи та Оператора ГРМ передбачено гл. 2. розд. І Кодексу ГРС.
Пунктом 2 цієї глави передбачено, що оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.
Пунктами 1 та 2 розд. II Кодексу ГРС передбачено, що газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування. До складу ГРМ входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних Операторів ГРМ), зокрема, ГРМ включають: газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску.
Основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи визначено розділом III Кодексу ГРС.
Загальні умови визначено главою 1 цього розділу.
У відповідності до п. 1 цієї глави експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.
У відповідності до п. 2 цієї глави Власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).
Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу.
Порядок визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності визначено главою 5 розд. III Кодексу ГРС, що визначає основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи.
П. 2 цієї глави передбачено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.
Згідно пункту 1 глави 5 розділу III Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).
Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.
Відповідно до п. 3 глави 5 розділу III Кодексу ГРМ власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та власники внутрішньобудинкових систем газопостачання (балансоутримувачі, управителі), які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, зокрема "Правилами безпеки систем газопостачання" затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 року за №674/27119 (Правила безпеки).
Згідно із п. 5 глави 5 розділу III Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для:
перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій;
перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу;
виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання.
Згідно пункту 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРМ суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо:
- відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору (п.1);
-…та/або несанкціонованого газопроводу (п.4);
- перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та
відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом
обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до
підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза
комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та
газорегулюючого обладнання (п.5).
Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом.
Згідно пункту 1 глави 7 розділу VI кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадках:…
- несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ (п.6); 
- відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання…
Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу.
У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням.
При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи.
Згідно ч. 5 п. 7.4. розділу VII Договору розподілу споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
За приписами п. 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.
Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.
Несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).
Порядок перевірки вузлів обліку та їх складових визначено в главі 9 розділу X Кодексу ГРС.
Пунктом 1 цієї глави передбачено, що оператор ГРМ та споживач протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових, зокрема щодо: працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу.
Приписами п. 7 цієї глави передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу.
03.01.2019 року ПАТ "Запоріжгаз" при обстеженні підземного газопроводу за адресою АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_1 було виявлено наявність несанкціонованих газопроводів (3 шт.), а саме: у розподільчий підземний газопровід вварено три несанкціонованих газопроводи:
- газопровід а"у20мм проведений шляхом прихованих заходів (під землею) сіу20 мм був приєднаний до діючого двохконтурного котла АгІ8Іоп який опалював будинок площею 376,2 кв.м., до комерційного вузла обліку та до газової плити.
- газопровід а"у20мм також проведений шляхом прихованих заходів (під землею) надходив до АДРЕСА_1 та був підєднаний до комерційного вузла обліку газу та газової плити.
- газопровід <іу20мм проведений шляхом прихованих заходів (під землею проходить на території домоволодіння, несанкціонований газопровід надходить у окремий будинок де підключенні газові прилади:форсунка газова та плита газова, комерційний вузол обліку природного газу відсутній.
Таким чином, за допомогою несанкціонованих газопроводів здійснених шляхом прихованих заходів здійснювався несанкціонований відбір природного газу з газорозподільчої системи, а саме крадіжка газу. Порушення було усунено шляхом механічного від`єднання несанкціонованих газопроводів.
У відповідності до пункту 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований газопровід це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).
У відповідності до пункту 1 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
З урахуванням виявлених порушень представниками Оператора ГРМ у присутності споживача складено акт про порушення №0600486252 від 03.01.2019 року (а.с.30-33). Акт у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем підписано працівниками АТ «Запоріжгаз», та споживачем, зауважень за фактом складення акту внесено не було (а.с.31). Під час проведення перевірки та складення акту про порушення застосовувалась відеозйомка (а.с. 74).
Таким чином, підписання та погодження з вищезазначеним порушенням позивач підтвердив своїм підписом в зазначеному акті про порушення №0600486252 від 03.01.2019 року, на що не звернув уваги суд першої інстанції.
У відповідності до пункту 7 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем на дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис.
Припинення та відключення газопостачання проведено шляхом обрізки газопроводу у місці переходу з надземного в підземний газопровід, від якого живиться даний будинок. Місце обрізки завальцовано та заварено бригадою врізок групи експлуатаційних мереж та складено акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу №67 від 03.01.2020 року (а.с.34).
Пунктами 3.2, 3.3 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом міністерства енергитики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015р. за №674/271119 (далі - правила) визначено, що власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та власник (балансоутримувач та/або орендар 9наймач) відповідає за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами.
Відповідно до п. 5.4. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за № 674/27119 (далі - ПБСГ), Технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах.
Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до п. 5.7. ПБСГ підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків за умови не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.
У відповідності із пунктом 7.17 розділу VII Правил безпеки всі об`єкти системи газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовуванню не допускається.
Згідно пункту 6 глави 7 розділу VI відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).
Апеляційним судом встановлено, що письмових звернень позивача ОСОБА_1 з заявами до АТ "Запоріжгаз" стосовно відновлення газопостачання не надходило.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Крім того, під час обстеження 10.01.2019 року акт № 060048625 2, копія а.с. 97-90) представниками АТ "Запоріжгаз" на об`єкті споживача-позивача було виявлено самовільний демонтаж ділянки підземного газопроводу - вводу, який раніше був змонтований згідно виконавчої технічної документації (акт та фото мається у матеріалах справи).
Отже, апеляційним судом встановлено, що дії Оператора ГРМ щодо відключення від послуг газопостачання знаходяться у чіткій відповідності, положенням Кодексу ГРМ та правил безпеки систем газопостачання. 
Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у цій справі не заявляв будь-яких позовних вимог до відповідача про визнання незаконними вищезазначених актів відповідача (акт про порушення №0600486252 від 03.01.2019 року, яким встановлено наявність несанкціонованих газопроводів на два окремих будинки, детальний опис порушення у додатку до акту (копія а.с. 30-33), акт про відмову в доступі № 0600486252 від 03.01.2019 року (копія а.с. 35), акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу № 67 від 03.01.2019 року (копія а.с. 34), акт № 060048625 2 від 10.01.2019 року, копія а.с. 86) чи будь-яких дій працівників відповідача, пов`язаних із складанням цих актів.
Стороною позивача також не було надано суду першої інстанції будь-якого рішення будь-якого іншого суду в будь-якій іншій справі про визнання незаконними вищезазначених актів відповідача чи будь-яких дій працівників відповідача, пов`язаних із складаннями останніх.
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Проте, в силу вимог ст. 5 ч. 1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб у спосіб, зазначений законом. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Позивач ОСОБА_1 та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі, зокрема в частині неправомірності дій відповідача при складанні вищезазначених актів, які стали підставою для відключення газопостачання житлового будинку позивача, та, відповідно, наявності підстав для підключення останнього на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (12 серпня 2020 року) до газопостачання, у тому числі за рахунок відповідача. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, стороною позивача апеляційному суду у цій справі не надані.
При вищевикладених фактичних обставинах цієї справи, встановлених апеляційним судом, відповідач мав право відключити газопостачання до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та зробив останнє з дотриманням вимог чинного законодавства.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову позивача у цій справі. 
За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що позовні вимоги позивача у цій справі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу АТ «ОГРС» Запоріжгаз» слід задовольнити, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ОГРС «Запоріжгаз» про зобов`язання відновити газопостачання у цій справі відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги відповідача АТ «ОГРС «Запоріжгаз» при вищевикладених обставинах у цій справі, позивач ОСОБА_1 не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій. 
Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як споживач, в силу вимог закону був звільнений від сплати будь-якого судового збору при подачі вищезазначеного позову у цій справі, але помилково (зайво) сплатив останній у суді першої інстанції на суму 768,40 грн. (квитанція а.с. 2).
Однак, позивач ОСОБА_1 не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про повернення йому судом першої інстанції цього помилково (зайво) сплаченого ним судового збору за подачу вищезазначеного позову у цій справі в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
І навпаки, відповідач АТ «Запоріжгаз» має право на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 1152,60 грн. (а.с. 149).
Тому, судові витрати АТ «ОГРС «Запоріжгаз», пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 1152,60 грн., в силу вимог ст. 141 ч. 6 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому постановою КМУ. 
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року у цій справі скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1  до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про зобов`язання відновити газопостачання у цій справі відмовити.
Судові витрати Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (ЄДРПОУ 03345716) у вигляді судового збору за апеляційну скаргу 1152,60 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому постановою КМУ.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.02.2021 року, оскільки у період з 30.01.2021 року по 31.01.2021 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кримська О.М.	Подліянова Г.С.