ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1312/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Будішевської Л.О., Головея В.М.
секретар судового засідання: Федорончук Д.О.
за участю представників сторін: 
від позивача -  Коваленко Ю.М., довіреність №20-26 від 18.11.2020р.;
від відповідача –  Лісецька Н.В., ордер ВН №1016006 від 23.10.2020р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) 
на рішення Господарського суду Одеської області від „27” липня 2020р., повний текст якого складено та підписано „27” липня 2020р.
у справі № 916/1312/20
за позовом Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”)
до відповідача: Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Одеська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”
про стягнення 369051,40 грн.,            
    головуючий суддя: Демешин О.А.
   місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 28.01.2021 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.  

Встановив:

          У травні 2020 Публічне акціонерне товариство “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (далі ПАТ „Запорізький металургійний комбінат” „Запоріжсталь”) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства  „Українська залізниця” в особі регіональної філії “Одеська залізниця” Акціонерного товариства  „Українська залізниця” (далі АТ „Укрзалізниця”) в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 369  051,40 грн.

          В обґрунтування позовних вимог ПАТ „Запорізький металургійний комбінат” „Запоріжсталь” посилається на те, що ним, згідно залізничних накладних було відправлено вантаж, який доставлений до місця призначення із простроченням термінів доставки, що згідно ст. 116 Статуту залізниць України є підставою для нарахування відповідачу штрафу.
          Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.07.2020 позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"  300 000 гривень штрафу, 5535 гривень 77 коп. судового збору та 6843 гривні 51коп. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позову відмовлено.
          В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та вірності наданого позивачем розрахунку штрафу за прострочення доставки вантажів.
          Разом з цим, місцевий господарський, суд керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, визнав за доцільне та правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до суми 300 000 грн. При цьому, судом зазначено, що положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України мають вищу силу ніж положення підзаконного акту Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та підлягають прямому застосуванню, як норми вищої сили, в тому числі щодо можливості зменшення суми штрафу, у зв`язку з чим посилання позивача на те, що Статутом Залізниць зменшення штрафу не передбачено, не можуть бути враховані судом.
          Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ПАТ „Запорізький металургійний комбінат” „Запоріжсталь”  з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2020 року по справі №916/1312/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу в сумі 69  051,40 грн. та ухвалити нове рішення по даній справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що стало результатом ухвалення необґрунтованого та протиправного рішення виходячи з наступного.
          Так, посилаючись на приписи ст. 233 ГПК України, ст. 551 ЦК України апелянт зазначає, що у заяві про зменшення суми штрафу відповідач належним чином не обґрунтував наявність підстав для зменшення штрафу, не надав відповідних доказів на підтвердження обґрунтувань. Єдина обставина, на яку посилається відповідач це відсутність збитків у позивача. Відповідачем не наведено інших аргументованих підстав для зменшення суми штрафу.
          Апелянт зазначає, що при дослідженні доданих до позовної заяви накладних та розрахунку суми позову вбачається, що при нормативному строку доставки вантажу в 3 доби по 203 накладних відповідач допустив прострочення доставки вантажу на строк від 2 діб до 11 діб. Тобто, вантаж доставлявся в адресу вантажоодержувача від 5 до 13 діб замість 3 діб. Дане прострочення порівняно з нормативним строком доставки є значним. При цьому, відповідач не надав жодного пояснення щодо причин такого суттєвого порушення договору перевезення з боку залізниці.
          Також апелянт зазначає, що  по даній справі мова йде не про одне порушення, а про 203 окремих випадка порушення відповідачем обов`язку своєчасно доставити вантаж на станцію призначення. Про дану обставину свідчать 203 накладних долучених до матеріалів справи.
          Крім того, при зменшенні суми штрафу суд взагалі не досліджував майновий стан сторін.
          Скаржник вважає, що посилання відповідача на те, що позивачем не понесено в зв`язку з несвоєчасною доставкою вантажів збитків, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.
          Посилання відповідача на позбавлення його пільг зі сплати земельного податку, є, на думку апелянта, не справедливим та порушує принцип рівності сторін, оскільки позивачу раніше і до теперішнього часу законодавством не надавалися жодні пільги зі сплати земельного податку, позивач ними не користувався та сплачував і сплачує земельний податок у повному обсязі.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 клопотання Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Публічному акціонерному товариству “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) строк на апеляційне оскарження;  зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2020 року у справі № 916/1312/20;  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”)  на рішення Господарського суду Одеської області від „27” липня 2020р. у справі  №916/1312/20; призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”)  на 05 листопада 2020 року о 14:00 год.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 року призначено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) на рішення Господарського суду Одеської області від „27” липня 2020р.,  до розгляду в режимі відеоконференції  на 05 листопада  2020 року о 14:00 год.
           23.10.2020 судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від АТ «Укрзалізниця» в якому відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          З 26.10.2020 головуючий суддя Колоколов С.І. був тимчасово непрацездатний. У зв`язку з вищенаведеним, судове засідання, призначене на 05.11.2020р. не відбулось.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) відбудеться в режимі відеоконференції  на 26 листопада  2020 року о 15:30 год. та доручено Запорізькому окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1312/20 в режимі відеоконференції в приміщенні Запорізького окружного адміністративного суду.
          З 25.11.2020 головуючий суддя Колоколов С.І. був тимчасово непрацездатний. У зв`язку з чим, судове засідання, призначене на 26.11.2020р. не відбулось.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (ПАТ “Запоріжсталь”) відбудеться в режимі відеоконференції  28 січня 2021 року о 14:00 год. та доручено Запорізькому окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1312/20 в режимі відеоконференції в приміщенні Запорізького окружного адміністративного суду.
          У судовому засіданні 28.01.2021 в режимі відеоконференції апелянт підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.
          Представник АТ «Укрзалізниця» надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Як вбачається з наявних матеріалів справи, 15.02.2018 року між ПАТ "Українська залізниця", яке в подальшому змінило свою назву на АТ "Українська залізниця" (перевізник) та ПАТ “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” (замовник) укладено договір про надання послуг №10429-/ЦТЛ-2018/20/2018/365, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
          Згідно з п. 1.2. договору, перевезення це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, Збірників Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.
          Відповідно до п. 1.3. Договору встановлено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.
          Пунктом 2.3.2. договору визначено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) змовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС „МЕСПЛАН”, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору.
          На підставі вищезазначеного договору, Позивачем протягом січня 2020 року на адресу ТОВ «Метінвест-Шиппінг» на станцію Миколаїв-Вантажний (експорт) Одеської залізниці було відправлено вантажі за залізничними накладними: № 47632906, № 47633110, № 47633383, № 47633441, № 47633094, № 47633144, № 4759044, № 47590450, № 47590500, № 47590518, № 47590534, № 47590542, № 47590633, № 47590641, № 47590674, № 47590682, № 47590690, № 47590757, № 47590609, № 47590419, № 47590724, № 47590740, № 47590732, № 47590385, № 47590427, № 47590468, № 47590559, № 47590567, № 47590625, № 47590658, № 47590666, №  47590716, № 47590765, № 47590773, № 47590492, № 47632898, № 47633169, № 47633425, № 47633482, №  47590617, № 47632971, № 47632989,№ 47632997, № 47633136, № 47633151, № 47633193, № 47633201, № 47633227, № 47633318,   № 47633490, № 47590401, № 47590435, № 47590575, № 47590708, № 47590781, № 47632930, № 47632955, № 47633037, № 47633045, № 47633052, № 47633128, № 47633219, № 47633292, № 47633334, № 47633342, № 47633375, № 47633466 № 47633474, № 47633524, № 47632914, № 47632922,  № 47633003, №           47633102, № 47633326, № 47633433, № 47633458, №47633508, № 47783857, № 47783907, № 47743810, № 47743836, № 47743893, № 47743554, № 47743562, № 47743570, № 47743588, № 47743596, № 47743604’ № 47743612, № 47743620, № 47743638, № 47743646, № 47743653, № 47743679, № 47743687, № 47743711, № 47743737, № 47743745, № 47743752, № 47743786, № 47743794, № 47743828, № 47743844, № 47743869, № 47743885, № 47743695, № 47743703, № 47743729, № 47743778, № 47743802, № 47783584, № 47743661, № 47743760, № 47783592, № 47784079, № 47784087, № 47784095, № 47783840, № 47783873, № 47783980, № 47783998, № 47784061, № 47784103, № 47783949, № 47783956, № 47783964, № 47783972, № 47783600, № 47783618, № 47783634, № 47783642, № 47783691, № 47783725, № 47783733, № 47783741, № 47783774, № 47783782, № 47783808, № 47783816, № 47783824, № 47783832, № 47783865, № 47783881, № 47783915, № 47783931, № 47784137, № 47784145, № 47783766, № 47783790, № 47783923, № 47784004, № 47784012, № 47784020, № 47784038, № 47784046, № 47784053, № 47852991, № 47868310, № 47868328, № 47868369, № 47868385, № 47868401, № 47868419, № 47868450, №  47868468, № 47868617, № 47868625, № 47868765, № 47868807, № 47868294, № 47868435, №  47868443, № 47868492, № 47868518, № 47868377, № 47868526, № 47868542, № 47868583, № 47868633, № 47868658, № 47868666, № 47868690, № 47868708, № 47868732, № 47868757, № 47868781, № 47868484, № 47868534, № 47868591, № 47868682,№ 47868351, № 47868500, № 47868302, № 47868336, № 47868344, № 47868393, № 47868427,№ 47868476, № 47868724, № 47868740, № 47868799, № 47868609, № 47868641.
          За твердженням позивача, під час здійснення перевезень вантажів за відповідними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 та відмітками, проставленими залізницею в графах 51, 52 зазначених накладних.
          Приймаючи до уваги прострочення строку доставки вантажу, позивачем було здійснено розрахунок штрафу окремо по кожній залізничній накладній в відповідності до якого, в силу п. 116 Статуту залізниць України, розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу складає 369  051,40 грн.
          Відповідний переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємств. Передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником або одержувачем уповноваженій особі, яка виступає від їх імені, засвічується довіреністю.
          Вантажовідправником вантажів за залізничними накладними є ПАТ “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь”, вантажоодержувач вантажів за вищевказаними накладними є ТОВ «Метінвест-Шиппінг». Вантажоодержувач здійснив передачу права на пред`явлення претензій і позовів за вищевказаними перевізними документами вантажовідправнику - ПАТ “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь”, про що свідчать переступні написи на залізничних накладних засвідчені печаткою.
           З урахуванням викладеного позивач вважає, що відповідачем було допущено  порушення термінів доставки вантажу, що є підставою для стягнення штрафу у розмірі 369 051,40 грн.
          Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача з приводу допущеного відповідачем прострочення термінів доставки вантажу. Однак, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, визнав за доцільне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до 300  000 грн.
          Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з наступних підстав.
          У відповідності до ст.908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
          Статтею 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
          Згідно з ч.1 ст.313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.
          Постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998р. «Про затвердження Статуту залізниць України» затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
          У відповідності до п.п.8 п.6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
          Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).
          Відповідно до ст.22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
          Залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п.41 Статуту залізниць України).
          Відповідно до п.1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
          При цьому, пунктом 1.1. Правил визначені терміни доставки вантажу.
          Вантаж, що прямував за зазначеними ПАТ «Запоріжсталь» у позовній заяві залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу (графа 52), а також не оспорюється відповідачем.
          Як вбачається з відміток на накладних, ТОВ «Метінвест-Шиппінг» передало ПАТ “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” право на пред`явлення претензій та позовів у встановленому законом порядку, отже відповідно до ст.ст.131,133 Статуту залізниць України ПАТ «Запоріжсталь» має право на звернення до суду з позовом до АТ Укрзалізниця про стягнення штрафу.
          Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.
          Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.
          У наявних в матеріалах справи накладних містяться відомості, зокрема, про дату відправлення, дату прибуття та дату видачі вантажу (п.п.56,51,52); розмір провізної плати (п.31), відстань перевезення вантажу (п.30).
          Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що він є вірним та арифметично правильним.
          Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 369051,40 грн.
          З приводу зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу колегія суддів зазначає наступне.
          Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов`язання з перевезення вантажу у повному обсязі, допустивши затримку доставки вантажу.
          Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
          Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
          Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
          Так, наявні матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення строку доставки вантажів.
          Так само як і не містять матеріали справи доказів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення штрафу на 50%, як просив суд відповідач у відповідному клопотанні, тобто вдвічі в порівнянні зі спірною сумою штрафу.
          Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
          Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, що нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.
          Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Враховуючи відсутність у справі доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, що свідчили б про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення у його господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій відповідача, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази завдання збитків ТОВ «Метінвест-Шиппінг», вантажоодержувача вантажів за залізничними накладними, яким здійснено передачу прав на пред`явлення позовів ПАТ «Запоріжсталь» (тобто відсутні докази збитків іншому учаснику господарських відносин), суд першої інстанції правомірно скористався своїм повноваженням із зменшення розміру штрафу за клопотанням відповідача, зменшивши його до 300  000 грн на власний розсуд.
          Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про необхідність при вирішенні питання про зменшення штрафу дотримання збалансованості інтересів обох сторін, справедливості та розумності та зменшенням нарахованих позивачем штрафних санкцій (штрафу) до 300 000  грн.
          Колегія суддів відхиляє твердження апелянта з приводу необґрунтованого зменшення судом першої інстанції розміру штрафу, оскільки зі змісту ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
          Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
          З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав (хоча і з простроченням) свої зобов`язання з перевезення вантажу.
          На думку колегії суддів, стягнення з відповідача штрафу у розмірі 300 000 грн компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків перевезення вантажу, стягнення ж з відповідача штрафу у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.
          При цьому, колегія суддів враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Таким чином, суд першої інстанції правомірно скористались наданим статтею 233 ГК України та частиною 3 статті 551 ЦК України правом щодо зменшення розміру штрафу, забезпечивши баланс інтересів сторін.
          Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Наведені скаржником доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2020.
          Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат” “Запоріжсталь” залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 27.07.2020 року у справі №916/1312/20 – залишити без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови
складено 29.01.2021 року

Головуючий суддя                                                                       С.І. Колоколов

Суддя                                                                                                    Л.О. Будішевська

             Суддя                                                                                                       В.М. Головей