Ухвала
Іменем України
18 січня 2021 року
м. Київ
справа № 522/16583/18
провадження № 61-16109ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф», про захист прав споживача,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксфодоканал»), третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф» (далі - ОСББ «Люстдорф»), про захист прав споживача.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 
2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2019 року залишено без змін.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 
із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2020 року, в якій заявник просив роз`яснити, яким саме уповноваженим законом державним органом затверджено текст того типового/примірного договору, якому відповідає договір від 01 листопада 2000 року № 4358/1, укладений між ОСББ «Люстдорф» та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксфодоканал».
Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив апеляційний суд задовольнити заяву про роз`яснення судового рішення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 
2020 року стосується мотивувальної частини судового рішення, тобто мотивів та обґрунтувань суду щодо прийнятого ним судового рішення, тому підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення відсутні.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Установлено, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду 
з позовом до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксфодоканал», третя 
особа -ОСББ «Люстдорф», про захист прав споживача.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 
2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2019 року залишено без змін.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 
із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2020 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною першою, четвертою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
Зі змісту зазначеної процесуальної норми убачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.
Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Виходячи із змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
Рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
За загальним правилом, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, апеляційний суд виходив з того, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо внаслідок нечіткості його резолютивної частини рішення неможливо виконати примусово, або є ймовірність неправильного його виконання.
Встановивши, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, а мотивувальна частина постанови суду роз`ясненню не підлягає, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Частинами п`ятою, шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф», про захист прав споживача, 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв