ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року
м. Харків
справа № 641/1728/20
провадження № 22ц/818/6/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,
сторони справи: 
скаржник – ОСОБА_1 ,
особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Браташова Вікторія Іштванівна Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
боржник – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Онупко М.Ю.,
установив:
У березні 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Браташової Вікторії Іштванівни Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить визнати неправомірною відмову старшого державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Браташової В.І. щодо утримання аліментів на користь ОСОБА_1  від продажу нерухомого майна  ОСОБА_2 ; зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Браташову В.І. перерахувати заборгованість  ОСОБА_2  зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1  на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням доходу боржника, отриманого ним від продажу нерухомого майна у 2017 році; зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Браташову В.І. визначити заборгованість  ОСОБА_2  зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1  на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини доходу боржника, отриманого ним від продажу нерухомого майна у 2017 році, а саме у розмірі 190114,00 грн.
Скарга мотивована тим, що на виконанні Солом`янського районного ВДВС у місті Києві перебуває виконавчий лист № 641/10583/15-ц виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова 12.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що їй стало відомо, що 26.06.2017 року ОСОБА_2 продав належну йому на праві приватної власності квартиру, яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 26.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 772. Продаж зазначеної квартири було вчинено боржником за 1 140684,00 грн. Також, вказала, що враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.09.2019 року у справі № 760/4569/18-ц, дохід отриманий ОСОБА_2 від продажу належної йому на праві приватної власності квартири має бути врахований при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/6 частка доходу отриманого боржником від продажу нерухомого майна становить 190114 грн. Вона звернулась до Солом`янського районного ВДВС у місті Києві з заявою про перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті за аліментними зобов`язаннями, однак листом № 38304 від 24.02.2020 року їй було повідомлено, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року складає 0,02 грн. Також, державний виконавець зазначила, що отримання доходу від відчуження майна не є доходом у розумінні заробітку, який враховується під час розрахунку розміру аліментів. Вважає, дії старшого державного виконавця неправомірними.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В.І. щодо відмови в перерахунку аліментів. Зобов`язано державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого знаходяться матеріали ВП № 49931924 здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням доходу ОСОБА_2 , отриманого від продажу квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині скаргу залишено без задоволення.
Ухвала мотивована тим, що відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2020 року у справі № 234/15413/17, продаж особистого нерухомого майна заявника, право власності на яке ним було набуто внаслідок дарування є заробітком заявника, а тому на нього може бути звернуто стягнення за рішенням суду у межах виконавчого провадження, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» чітко встановлює заробіток/доход, як об`єкт, на який державним виконавцем може бути здійснено звернення стягнення на виконання рішення суду. Отже, державному виконавцю слід нараховувати аліменти з отриманих доходів, у тому числі з доходів від відчуження нерухомого майнах, що відповідає нормам діючого законодавства України та по суті узгоджується з Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який не є вичерпним. Щодо вимог заявника про зобов`язання старшого державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Браташової В.І. визначити заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини доходу боржника, отриманого ним від продажу нерухомого майна у 2017 році, а саме у розмірі 190114,00 грн., суд першої інстанції зазначив, що відповідно до чинного законодавства, державний виконавець є самостійною процесуальною фігурою та вільний у прийнятті відповідних рішень, що віднесені до його компетенції відповідними нормативними актами. Судом в межах розгляду конкретної справи, за наявності для того підстав, може бути надана оцінка відповідним діям чи рішенням державного виконавця, так судом може бути визнано дії чи рішення неправомірними, зобов`язано розглянути питання, що порушують сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання рішень. При цьому до повноважень суду не входить можливість зобов`язання державного виконавця визначити конкретний розмір коштів чи частки доходу, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, що мають бути розраховані за рішенням суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволені скарги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що належна йому на праві власності квартира, яку відчужено на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2017 року, перебувала у його власності з 12.06.2004 року на підставі договору дарування. Отже дохід від укладенні договору відчуження нерухомого майна згідно з п. 172.1 ст. 172 Податкового кодексу України не оподатковується. Природа набуття права власності дарування. Таким чином, гроші отримані від продажу подарованої квартири не можуть бути доходом, отримані грошові кошти не є заробітком, з якого необхідно розраховувати суму розміру аліментів..
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.07.2020 року по справі № 234/15413/17. Також зазначає, що у пункту 13 Переліку видів доходів, вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей тощо. Отже, Перелік видів доходів які враховуються при визначенні розміру аліментів не є вичерпним.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 641/10583/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.
Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Мацко Д.А. від 28.01.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 641/10583/15-ц.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 178124512 від 20.08.2019 року квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2017 року зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю.
Як вбачається з щорічної декларації ОСОБА_2 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює попередній рік) за 2017 рік останнім було отримано дохід від відчуження нерухомого майна в розмірі 1 140684,00 грн. від ОСОБА_5 .
З копії договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 772 вбачається, що ОСОБА_2 було продано ОСОБА_5 квартиру, яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , за 1 140 684, 00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 49931924 старшого державного виконавця РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В.І. вих. № 38304/дв14 від 10.02.2020 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року становить 0,02 грн.
З листа старшого державного виконавця РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В.І. № 38304 від 10.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року складає 0,02 грн., та роз`яснено, що у розумінні Сімейного кодексу України не всі доходи є доходами, а тому отримання доходу від відчуження майна не є доходом у розумінні заробітку, який враховується під час розрахунку розміру аліментів.
Судова колегія не може погодитися з висновком суду про протиправність відмови державного виконавця у здійсненні перерахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини з урахуванням доходу ОСОБА_2 , отриманого від продажу квартири АДРЕСА_2 виходячи з наступного.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу
її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.
ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.
Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів,
які враховуються при визначенні розміру аліментів).
Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.
Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.
Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.
Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.
Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.
Тлумачення наведених вище норм права дало підстави Верховному Суду
у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, як враховуються при визначенні розміру аліментів.
За викладених обставин, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду прийшов до висновку про відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 рокуу справі 234/15413/17 (провадження № 61–1685св20) про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження.
Вищезазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13 – ц.
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідач отримав грошові кошти від продажу нерухомого майна в обмін на передачу покупцю право власності на це майно, отриманий ним дохід не є видом заробітку (доходу) ), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
Проте суд на зазначене уваги не звернув та помилково визнав протиправними дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Браташової Вікторії Іштванівни щодо відмови у перерахунку аліментів та зобов`язав державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням доходу ОСОБА_2 , отриманого від продажу квартири АДРЕСА_2 .
Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню , а ухвала суду в частині задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі. 
Керуючись ст. ст. ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року в частині задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця скасувати. 
Постановити в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Браташової Вікторії Іштванівни Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити в повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 березня 2021 року.
Головуючий                                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                О.В. Маміна

                                                                               Н.П. Пилипчук