ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7685/20	
(суддя Горбалінський В.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 160/7685/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

                                                                             ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» 08 липня 2020 року звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби згідно з яким просить:
- визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000026/2 від 26.02.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500070/2020/00109 від 26.02.2020 року. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару, тому відповідач протиправно прийняв рішення про визначення митної вартості товару за другорядним методом та видав картку відмови у митному оформленні товару.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що зауваження викладені відповідачем у оскарженому рішенні є помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. 
Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про неврахування судом обставин того, що програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості товару, перелічує фактичні обставини справи та норми права, посилається на практику ВАС України 2014 року та ВС України 2013 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.04.2018 року між ТОВ “АТБ-маркет” та іноземною компанією SHENZHEN KEYLINK CO., LTD., Китай укладено зовнішньоекономічний Контракт №3128-SK/CN на поставку позивачу товару (посуду з форфору - чашок) .
З метою митного оформлення  цього товару позивачем до митного органу подано електронну декларацію №UA500070/2020/207158 від 26.02.2020 року. 
Для розмитнення вказаного товару позивачем до відповідача були надані наступні документи: Контракт на поставку продукції №3118-SK/CN від 12.04.2018 р., Специфікація №13 від 30.12.2019 р., Лист постачальника від 31.12.2019 р., Рахунок-фактура (інвойс) від 30.12.2019 р., Сертифікат якості від 30.12.2019 р., Пакувальний лист від 30.12.2019 р., Коносамент, Платіжний документ SWIFT від 25.02.2020 р., Генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-0197-19-00032 від 26.02.2019 р., Страховий сертифікат №40-0197-19-00032/5011 від 07.02.2020 р., Договір транспортного експедування №88186 від 09.04.2019 р., Заявка на перевезення вантажу морським транспортом №41283/136517 від 22.01.2020 р., Рахунок — фактура №382 від 26.02.2020 р., Рахунок-фактура №383 від 26.02.2020 р., Платіжне доручення №181842 від 12.03.2020 р. (транспортні витрати), Платіжне доручення №181894 від 12.03.2020 р. (транспортні витрати), Лист ТОВ “АТБ-маркет” Вих. №М-2020-2239 від 06.05.2020 р., Висновок експерта №ГО-851 від 07.04.2020 р., Виписка із бухгалтерської документації по рахунку 63.2 станом на 01.04.2020 р., Лист Одеської митниці Держмитслужби від 18.05.2020 р. №7.10-1/28.1-06/13/8128.
Митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом. 
Втім, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500070/2020/000026/2 від 26.02.2020 року, згідно з яким митниця здійснила коригування митної вартості задекларованих товарів.
В обґрунтування означеного рішення митницею у графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що за результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що дані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
За наслідком прийняття рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем було відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації позивачу шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Коригування митної вартості товару проведено за  рішенням  про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації.
Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача та картки відмови є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зауваження викладені відповідачем у оскарженому рішенні є помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженої постанови, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слугували наступні обставини, а саме:
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.04.2018 № 3128-SK/CN витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий сертифікат 40-0197-19-00032/5011 від 07.02.2020 не відповідає (вищезазначеним умовам;
3) специфікацією 12 від 30.12.19 передбачено оплату товару через 30 днів з дати коносаменту, документи щодо оплати не надавалися;
4) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також 'документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості пре маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
За результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів відповідачем було встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів (а.с. 8,9).
Декларантом ТОВ «АТБ-маркет» було надіслано лист від 26.02.2020 року щодо надання документів, уточнюючих розрахунки митної вартості товару, та неможливості надання в повному обсязі всіх затребуваних додаткових документів для підтвердження митної вартості. 
Розглядаючи питання застосування другорядних методів на основі віднімання та додавання вартості, посадова особа митниці дійшла висновку про неможливість їх використання у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню, та відповідно ненадання таких даних декларантом при здійсненні митного оформлення товарів.
Отже, з метою забезпечення оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення за якими уже здійснено є більшим – 3,14 доларів США за кг нетто (митні декларації №№UA500020/2020/201745 від 21.12.2020, UA500070/2020/202489 від 23.12.2020 ніж заявлено декларантом – 1,89 доларів США за кг нетто.
Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно з п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту укладеного між ТОВ “АТБ-маркет” та іноземною компанією SHENZHEN KEYLINK CO., LTD., Китай №3128-SK/CN витрати на пакування та маркування включені у вартість товару, що не заперечується відповідачем.
Враховуючи це, посилання відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки, як правильно зазначає позивач, законодавством України не передбачено обов`язку сторін договору, в цьому випадку, зазначати числові значення таких витрат.
Також слід зазначити, що відповідно до Інкотермс-2010 поставка товару на умовах FОВ “Вільно на борту” означає, що продавець вважається виконавшим свої зобов`язання стосовно поставки з моменту переходу товару крізь поручні судна в порту відвантаження. Тобто з  цього моменту покупець повинен нести всі витрати й ризики загибелі чи ушкодження товару. За умовами FOB на покупця лягає обов`язок з очищення товару від стягнень для його експорту. Умови FОВ не передбачають обов`язку продавця (вантажовідправника) здійснювати страхування товару. 
Крім того, відповідно до пунктів А.3 та Б.3 “Договори перевезення та страхування” терміну поставки FOB, як у продавця так і у покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування. 
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, при поставці товару на умовах FOB сторони самостійно вирішують, чи бажають вони страхувати товар та в якій мірі.
При цьому, судом встановлено, що страхування товару було здійснено позивачем за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 26.02.2019 року  № 42-0197-19-00032, укладеним з ПАТ “Страхова компанія “Українська страхова група” який є резидентом України, а отже надані позивачем до митного оформлення документи, де суми страхових витрат визначено у гривнях, підтверджують здійснення страхування (а.с.42 -57). 
Щодо доводів відповідача про не надання документів щодо оплати товару, слід зазначити, що умови оплати товару не стосуються складових ціни товару, а тому такі умови взагалі не можуть лягти в основу висновків митного органу під час процедур митного контролю щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару.
При цьому, під час консультацій позивачем було надано відповідачу на підтвердження оплати товару платіжний документ SWIFT від 25.02.2020 р. на суму 29957.04 доларів США.
Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем для розмитнення вказаного товару серед інших документів були надані наступні документи, а саме: Договір транспортного експедування №88186 від 09.04.2019 р., Заявка на перевезення вантажу морським транспортом №41283/136517 від 22.01.2020 р., Рахунок — фактура №382 від 26.02.2020 р., Рахунок-фактура №383 від 26.02.2020 р., Платіжне доручення №181842 від 12.03.2020 р. (транспортні витрати), Платіжне доручення №181894 від 12.03.2020 р. (транспортні витрати), автотранспортна накладна №9518 від 25.02.2020 р (а.с. 10).
Отже витрати позивача на транспортування товару відповідно до ч.2 ст. 53 МК України є підтвердженими. Заперечення з цього приводу в оскарженому рішенні відсутні. 
На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, або підстав вважати що вони містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки.
З викладених обставин, вбачається, що поданих позивачем документів, було цілком достатньо, для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України.
Крім того, слід зазначити, що у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач посилається на те, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за МД №№UA500020/2020/201745 від 21.12.2020, UA500070/2020/202489 від 23.12.2020 проте в цьому рішенні відповідач не зазначив за якими саме за якісними характеристиками (подібним чи аналогічним) є товар, митне оформлення якого вже здійснене.
У оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
Також відповідач не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування цих методів. 
Таким чином,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000026/2 від 26.02.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500070/2020/00109 від 26.02.2020 року. 
У відповідності з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідачем вказаного обов`язку не виконав.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що вважає не правильним висновок суду першої інстанції, відносно того, що «всі зауваження викладені відповідачем в оскарженому рішенні не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару», тому, що в рішенні суду першої інстанції, судом кожній з цих підстав окремо не було надано оцінки, а тому основане на такому формальному висновку рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням суд першої інстанції обставини, що мають значення для справи.
Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі, які полягають у викладені оцінки дій митниці під час контролю правильності визначення митної вартості товарів слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою судовий розгляд справи.
Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголосив на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Між тим, інші аргументи наведені відповідачем в обґрунтування своєї позиції по справі не є доречними і важливими аргументами, та вони не спростовують доводів позивача.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 160/7685/20 – скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000026/2 від 26.02.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500070/2020/00109 від 26.02.2020 року. 
Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-маркет” судові витрати у розмірі 4665,11 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 23 лютого 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко