УХВАЛА
 
23 березня 2021 року
м. Київ
справа №127/15467/20
провадження №51-1414 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                        ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2021 року,
 
встановила:
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала, із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Адже суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту, і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу, керуючись статями 412-414 КПК України.
Отже, скаржник має зазначити правове обґрунтування заявлених касаційних вимог. При цьому враховувати, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Окрім цього, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений, посилаючись на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, не наводить обґрунтування неправильного його застосування, що тягне за собою скасування оспорюваних рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 413, 415 цього Кодексу.
Так, п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає. Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційноїскарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, висловлене у касаційній скарзі прохання скаржником не сформульоване належним чином.
Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій ухвал суду першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга засудженого не містить.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, колегія суддів
 
постановила:
Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2021 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. 
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                           ОСОБА_3