П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/411/20	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,
В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (далі - ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер", позивач) звернувся з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі – відповідач/скаржник), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508000/2020/000011/2 від 31 січня 2020 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на підтвердження числових значень складових митної вартості товару позивачем було надано до митного органу всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості складових митної вартості товарів. Проте, в порушення норм Митного кодексу України відповідач безпідставно прийняв оскаржуване рішення та неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості вказаних товарів, що зумовило позивача надмірно сплатити суму ПДВ та суму мита. При цьому, позивач наголошує, що обставини, на які відповідач вказує в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для коригування такої митної вартості. 

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року позов ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UA508000/2020/000011/2 від 31 січня 2020 року про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто з Чорноморської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ"Комерційна фірма Строй Мастер" судові витрати у розмірі 9098,49 грн. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням Чорноморська митниця Держмитслужби звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, митний орган зазначив, що в рахунку на компенсацію вартості перевезення від 13 січня 2020 року №331301 від ТОВ «ГлобалОушенЛінк») присутні витрати за транспортно-експедиторські послуги за межами митного кордону України, які не включені до митної вартості товару, що суперечить п.5 ч.10 ст.58 Митного Кодексу України.
За інформацією фрахтового брокера IMEXTRANS вартість доставки стандартного 20-футового контейнера (20DV) до митного кордону України (порти Великої Одеси - Чорноморськ/Одеса ) з порту Shanghai (Китай), становить від 1000 доларів США. Тоді як, у розпорядженні митниці наявний рахунок (№331301 від13 січня 2020 року від ТОВ «ГлобалОушенЛінк») на компенсацію вартості перевезення контейнера №MRKU9283097, згідно якого витрати пов`язані з доставкою вантажу становлять 19174,15 гривень (або 800 доларів США по курсу на дату рахунку).
Серед документів для підтвердження, транспортних витрат декларантом надано договір транспортно-експедиторських послуг №1376/18 від 26 січня 2018 року. Відповідно до п.1.1 даного договору Експедитор(ТОВ «ГлобалОушенЛінк») зобов`язується забезпечити послуги з організації перевезення вантажів Кліснта(ТОВ «Строй Мастер»). Із вказаного договору не вбачається, що саме ТОВ «ГлобалОушенЛінк» встановлює вартість перевезення, адже відповідно до п.3.1.2 від свого імені укладає договори з перевізниками. Надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення(фрахту) безпосереднім перевізником товару.
Також, відповідно до п.3.1.2 договору транспортно-експедиторських послуг №1376/18 від 26 січня 2018 року від свого імені укладає договори про страхування вантажів і контейнерів. Відповідно до п.2.1. цього договору організація всіх послуг визначених договором здійснюється на підставі Заявки, яка є додатком та невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.3.3.1 Клієнт надає експедитору Заявку на організацію перевезення вантажів із зазначенням переліку послуг, що замовляються. При цьому, відповідно п. 4.1 ціна послуг погоджується в Заявці. Оскільки до митного оформлення Заявку про яку йдеться у згаданому договорі не надано, то не можливо встановити який перелік послуг, які було замовлено у експедитора, а відповідно і не можливо встановити числові значення витрат(складових митної вартості) , які повинні додаватися при визначенні митної вартості товару.
Крім цього, скаржник вказав, що серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. А, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування.
Окрім того, позивачем в порушення вимог митного законодавства надано до митного органу оригінали документів без перекладу на українську мову. 
Вказано, що додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.
Позивач, ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер", не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 квітня 2017 року ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" укладено контракт №CH-UA-04/04/17 з компанією SHENZHEN LEАDMAY TRADE.CO.LTD. 
На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець – компанія SHENZHEN LEАDMAY TRADE.CO.LTD здійснив на адресу покупця – ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" поставку товару: меблева фурнітура металева сталева (з недорогоцінних металів). Направляюча меблева, застосовується у меблевому виробництві для встановлення та плавного відкривання шухляд – код товару 83024200 (Товар №1), на умовах поставки FOB-SHANGHAI.
Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом позивачем 27 січня 2020 року було подано митну декларацію №UA508040/2020/000690, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 17617,90 доларів США.
Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: 
- пакувальний лист Б/Н від 03 грудня 2019 року;
- рахунок-фактура №XF2019-10-10-1 від 03 грудня 2019 року;
- коносамент NBS19120580;
- транспортна накладна 32048;
- зовнішньоекономічний договір від 04 квітня 2017 року № CH-UA-04/04/17;
- декларація про походження товару №XF2019-10-10-1 від 03 грудня 2019 року;
- довідку про вартість перевезення;
- рахунок-фактура про надання транспортних послуг;
- договір про перевезення.
При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України.
Так, у спірному рішенні відповідачем зауважено на тому, що декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані документи містять розбіжності, а саме:
- в рахунку на компенсацію вартості перевезення №331301 від 13 січня 2020 року від ТОВ “ГолобалОушенЛінк” присутні витрати за транспортно-експедиторські послуги за межами митного кордону України, які не включені до митної вартості товару, що суперечить п.5 частини 10 ст. 58 Митного Кодексу України; 
- за інформацією фрахтового брокера IMEXTRANS (www/sea-freight.com.ua/ru/prise) вартість доставки стандартного 20- футового контейнера підвищеної місткості (20DV) до митного кордону  України (порти Великої Одеси – Чорноморськ/Одеса) з порту Shanghai (Китай), становить від 1000 доларів США. Тоді, як до митного оформлення подано рахунок №331301 від 13 січня 2020 року, згідно якого витрати пов`язані з доставкою товару становлять 19174,15 грн. (або 800 доларів США по курсу на дату рахунку);
- серед документів для підтвердження транспортних витрт декларантом надано договір транспортно-експедиторських послуг №1376/18 від 26 січня 2018року Відповідно до п.1.1 даного договору  експедитор (ТОВ “ГлобалОушенЛінк”) зобов`язується забезпечити послуги з організації перевезення вантажів клієнта (ТОВ “Строй Мастер”). Із вказаного договору не вбачається, що саме ТОВ “ГлобалОушенЛінк” встановлює вартість перевезення, адже відповідно до п. 3.1.2 від свого імені укладає договори з перевізниками. Надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення (фрахту) безпосереднім перевізником товару;
- також, відповідно до п. 3.1.2 договору транспортно-експедиторських послуг № 1376/18 від 26 січня 2018 року від свого імені укладає договори про страхування вантажів і контейнерів. Відповідно до п. 2.1. цього договору організація всіх послуг визначених договором здійснюється на підставі заявки, яка є додатковою та невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.3.1 клієнт надає експедитору заявку на організацію перевезення вантажів із зазначенням переліку послуг, що  замовляються. При цьому, відповідно до п. 4.1 ціна послуг погоджується в заявці. Оскільки до митного оформлення заявку про яку йдеться у згаданому договорі не надано, то не можливо встановити числові значення витрат (складових митної вартості), які повинні додаватися при визначені митної вартості товару;  
- крім того, серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару, а згідно правил Інкотермс 2010 на умовах FOB продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок інформацію про отримання страхування;
- наданий прайс – лист  має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних клієнтів;
- відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованою товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції);
- зважаючи на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом “По товару можливе заниження митної вартості” було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС ДФС - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну;
- декларантом неподані усі необхідні документи, а саме: документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів; копію митної декларації країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість перевезення. 
З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи надані ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, внаслідок чого відповідачем на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України було запропоновано ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристика товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспорті (перевізні) документи, а також документи що містять інформацію про вартість перевезення вантажу; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію декларації країни відправлення. Також повідомлено декларанта, що згідно з п. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
31 січня 2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA508000/2020/000011/2 про коригування митної вартості товарів, яке є предметом оскарження у даній справі. 
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Таким чином, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Статтею 49 Митного кодексу Українивстановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст.50 Митного кодексу України).
Згідно ч.1ст.51Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до нормМитного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст.52Митного кодексу України.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.52Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5ст.54Митного кодексу України)
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Однак, у разі необхідності, органи доходів та зборів мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5ст.54Митного кодексу України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4ст.53Митного кодексу України).
Згідно ч.1ст.54Митного кодексу Україниконтроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Пунктом 1 ч.4 ст.54Митного кодексу Українивизначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3ст.53 Митного кодексу України.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Поряд із цим, Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 зазначив, що митний орган повинен витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбаченістаттею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Виходячи з принципу послідовності, передбаченогост.57Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановленихМитним кодексом Україниможливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.
Така ж правова позиція також наведена, в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.
Згідност.57 Митного кодексу Українивизначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цьогоКодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей59і60цьогоКодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Основний метод (ст.58 Митного кодексу України- за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Так, відповідно до ч.3 ст.58Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1ст.57 Митного кодексу України.
Статтею 64 Митного кодексу Українивстановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що митний орган безпідставно зазначив про відсутність підтвердження такої складової митної вартості товару як його страхування.
Так, відповідно до Інкотермс-2010 термін FOB (FreeOnBoard, абоФранко борт (… назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Позаяк умови страхування товарує необов`язковими, позивач витрати на страхування товару не здійснював, про що повідомив Митницю у наданих до митного оформлення документах.
Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року (справа №814/1213/16) за подібними правовідносинами висловив думку про те, що вимога митниці про включення до митної вартості товару вартість страхування є безпідставною, якщо, за умовами поставки, товар не страхувався.
Разом з тим, колегія суддів також наголошує на тому, що доводи скаржника про непідтвердження транспортних витрат спростовуються наступними документами:
договором транспортно-експедиторських послуг №1378/18 від 26 січня 2018 року,
заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 13 грудня 2019 року №54;
коносаментом NBS19120580, відповідно до якого ТОВ "ГлобалОушенЛінк" доставляє в контейнерах великотоннажний груз;
довідкою про транспортні витрати (для надання в митні органи) від 13 січня 2020 року та рахунок на оплату від 13 січня 2020 №331301 на суму 19174,15 грн.
При цьому, колегія суддів вважає, що митний орган безпідставно не прийняв дану довідку про транспортні витрати до уваги, вказавши, що вона не передбачена договором про надання транспортно-експедиційних послуг.
Так, відповідно до пункту 4.1 розділу 4 договору позивача з ТОВ «ГлобалОушенЛінк» від 28 січня 2018 року № 1376/18 про надання транспортно-експедиторських послуг ціни на послуги узгоджуються сторонами в Заявках і зазначаються у рахунках. Відповідні рахунки та Заявки митниці надавалися.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, якщо законом не визначено доказ виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Досліджуючи доводи митного органу, що за інформацією, розміщеною в мережі Інтернет, вартість морського перевезення контейнера морськими перевізниками є вищою, ніж та за якою перевозив контейнер позивач, колегія суддів вказує про те, що вказані доводи не засновані на законодавстві, оскільки сторони вільні у визначення умов договору щодо ціни.
Більш того, колегія суддів вважає спростованими матеріалами справи доводи скаржника про те, що позивачем в порушення вимог митного законодавства надано до митного органу оригінали документів без перекладу на українську мову.
Також суд апеляційної інстанції критично оцінює довід Чорноморської митниці Держмитслужби про те, що прайс-лист, наданий декларантом, має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить його суті як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців відправника товару.
Так, в комерційній практиці при просуванні товару на ринок одним із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).
Під комерційною пропозицією (офертою) зазвичай розуміється письмова пропозиція продавця, спрямована можливому покупцю або конкретним покупцям про продаж партії товару на певних умовах.
Отже, комерційна пропозиція (оферта) або прейскурант (прайс-лист) не є обов`язковими документами, відповідно до приписів ч.2ст.53 Митного кодексу України, які повинні подаватися декларантом, та в розумінні норм даного Кодексу тими документами, які визначають та/або впливають на числові значення складових митної вартості товару.
При цьому, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16), однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана недостатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Розподіл судових витрат, згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 14.01.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.