Справа № 127/26792/20 
Провадження № 33/801/171/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень 00 коп.) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 гривні.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги подані ним клопотання про направлення справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання та про закриття провадження у справі; судом не взято до уваги, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував в автомобілі; йому не було видано направлення для проходження огляду; висновок складений з порушенням вимог Інструкції від 09.11.2015 №1452/735; доказів порушення ним правил дорожнього руху поліцейськими не надано; до протоколу не додано відеозапису; суд не відклав розгляд справи до розгляду Вінницьким районним судом Вінницької області його справи за позовом про скасування постанови про накладення на нього стягнення. 
У судове засідання, призначене на 26.02.2021 ОСОБА_1 не з`явився, в апеляційній скарзі, поданих 16.02.2021 клопотанні та 26.02.2021 додаткових поясненнях у справі, просив розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи заявлене ОСОБА_1 клопотання, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017762, 09.11.2020 о 22 год. 21 хв. водій ОСОБА_1 у м. Вінниці по вул. Київська, 164, керував автомобілем Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося у встановленому законом порядку у медичному закладі КП ВОНД «Соціотерапія» лікарем наркологом, результат позитивний, 1,24 проміле, висновок медичного закладу №3599. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2020 №3599, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,24 проміле (а.с.3).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом залишено поза увагою, що транспортним засобом він не керував, однак, такі твердження не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки суд першої інстанції, відхиляючи вказану позицію ОСОБА_1 , виходив з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» останній зазначив, що на час керування транспортним засобом відчував себе абсолютно тверезим, тобто факт керування транспортним засобом на момент складання протоколу не оспорював.
З метою підтвердження чи спростування вказаної позиції апелянта, апеляційним судом витребувано з ДПП УПП у Вінницькій області відеозапис з нагрудної камери працівника поліції. 
Як вбачається із відеозапису, транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився на краю проїзної частини із увімкненим двигуном. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля, що в нього не освітлюється номерний знак, та запитав, чи далекому йому ще їхати. Після чого ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського, вийшов із транспортного засобу з метою огляду зазначених несправностей. На відео зафіксовано, як на момент огляду номерного знака світилися задні габаритні ліхтарі автомобіля. На запитання, чи вживав протягом дня ОСОБА_1 алкогольної напої, останній повідомив, що так.
Крім того, із відеозапису слідує, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки, після проведення огляду, за результатами якого встановлено, що останній перебував в станні алкогольного сп`яніння, під час написання пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення озвучив поліцейському, що «коли він сідав за руль, то думав, що тверезий».
Вказані вище обставини спростовують позицію апелянта з приводу не керування ним транспортним засобом.
Відхиляються апеляційним судом посилання апелянта щодо порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення через те, що протокол не містить посилань на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки, по-перше, такі вимоги відповідно до вказаної статті висуваються до постанови по справі про адміністративне правопорушення, а не до протоколу, по-друге, такі вимоги стосуються лише постанов, які виносяться органами Національної поліції, так як відповідно до змін у ст. 258 КУпАП у таких випадках протокол не складається, та постанова повинна містити деякі додаткові відомості, які зазвичай зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.
У додаткових поясненнях, наданих 26.02.2021 ОСОБА_1 наголошує на тому, що відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 11.01.2019 за №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.
Однак, факт ненадання безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.
Хоча на диску наявний не один відеофайл, а декілька, однак зафіксована на них інформація є послідовною за своїм змістом. Апелянт при цьому не заперечує зафіксованих на відеозаписі обставин та не зазначає, що такі обставини не відповідають дійсності чи які саме проміжки, які б могли вплинути на спростування висновків суду першої інстанції, відсутні на технічному носії.
Безпідставними є доводи ОСОБА_1 з приводу не роз`яснення йому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав, оскільки вони спростовуються відеозаписом. 
Не береться апеляційним судом до уваги твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів порушення ним ПДР, оскільки це не впливає на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення та може бути підставою для оскарження дій працівників поліції.
Сам факт перебування в стані сп`яніння ОСОБА_1 не заперечується.
Та обставина, що ОСОБА_2 не було видано направлення водія для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, є необґрунтованою, оскільки направлення для проходження огляду це, в першу чергу, документ, на підставі якого працівники медичного закладу проводять огляд особи. У матеріалах справи наявний висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» від 09.11.2020 № 3599, з якого убачається, що ОСОБА_1 направлений на огляд поліцейським взводу №2 роти №2 рядовим поліції Проценко М.В., що свідчить про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Сама по собі відсутність направлення у визначеній формі в матеріалах справи у даному випадку не спростовує факту дійсного проведення медичного огляду та виявлених результатів за даними дослідження.
Зазначаючи про те, що вищезгаданий висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» від 09.11.2020 № 3599 виданий з порушенням вимог Інструкції, ОСОБА_1 при цьому не зазначає, в чому такі порушення полягають.
Безпідставними є твердження апелянта про залишення судом першої інстанції поза увагою поданих ним клопотань (про направлення справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання, про відкладення розгляду справи до розгляду іншої справи), оскільки суд першої інстанції відхилив такі клопотання з наданням відповідної мотивації, і ОСОБА_1 не спростовує вказані висновки суду в апеляційній скарзі.
Оскільки судом першої інстанції за результатами розгляду справи прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення, тому підстав для закриття провадження у справі в суду не було.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало