ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/3512/20
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/179/21, № 22-ц/4823/178/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Харечко Л.К.,
суддів: Губар В.С., Онищенко О.І., 

учасники справи: позивач (відповідач) – ОСОБА_1 , відповідач (позивач) – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2020 року у складі судді Требух Н.В., повний текст рішення складений 26.10.2020, повний текст додаткового рішення складений 06.11.2020 у м. Чернігові,

                                           У С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.08.2018 відповідач завдав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона потрапила до лікарні, де пройшла лікування. По даному факту було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В подальшому була прийнята постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як у діях ОСОБА_2 відсутні умисні дії, а за необережне нанесення легких тілесних ушкоджень не передбачена кримінальна відповідальність. Вказаними діями відповідач завдав позивачці майнову та моральну шкоду. 
Просила стягнути майнову шкоду в розмірі 1 611,07 грн на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, факт заподіяння якої вона підтвердила виписками із медичних карт та чеками. Моральну шкоду оцінила у 50 000,00 грн, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала фізичного болю, був порушений нормальний спосіб життя, необхідно було додавати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.
Вказувала, що для захисту своїх порушених прав, їй знадобилась професійна правнича допомога, яку їй надав адвокат Скумін М.Г., витрати на яку склали 8 500,00 грн.
У травні 2020 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що 29.08.2018 відповідачка разом зі своєю сестрою з метою створення конфлікту у будинку сторін, почали сварку, внаслідок якої ОСОБА_1 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_2 . Сам позивач намагався уникнути ударів і тільки захищався, ударів відповідачці не наносив. Внаслідок завдання тілесних ушкоджень позивач був змушений витратити 210,00 грн на своє лікування. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на підставі ст. ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказану суму майнової шкоди.    
Також, відповідно до ст. 1167 ЦК України просив стягнути 50 000,00 грн моральної шкоди, обґрунтовуючи її розмір тим, що дії відповідачки призвели до погіршення стану його здоров`я, порушення стосунків з оточуючими людьми, необхідності витрачати свій час для звернення до різних правових установ за захистом свого порушеного права.
Зазначав, що звертався за правовою допомогою до адвоката Карася А.А., попередній розрахунок за надання якої склав 5 000,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 213,92 грн та 2 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. у відшкодування понесених витрат на правову допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення та додаткове рішення суду змінити, збільшивши суму моральної шкоди до 50 000,00 грн, а витрати на правову допомогу до 8 000,00 грн.
Доводи скарги зводяться до того, що вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував факту заподіяння фізичного болю позивачці (відповідачці), її подальші страждання від отримання тілесних ушкоджень, перебування у лікарні, певні витрати коштів на відновлення стану здоров`я, постійні погрози з боку відповідача (позивача). На її думку, розмір моральної шкоди, стягнутої судом, не відповідає принципу верховенству права, вимогам розумності і справедливості.
Вважає, що підлягає зміні розмір витрат на правову допомогу відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України.    
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавався.
Вислухавши суддю – доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі в частині задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та проведення розподілу витрат, понесених нею на правову допомогу адвоката.
Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
Тлумачення статей  23, 1167  ЦК України  дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 завдав легкі тілесні ушкодження ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, остання потрапила у лікарню, де проходила лікування у стаціонарі з 27.08.2018 по 07.09.2018, на що витратила грошові кошти і як наслідок, їй була заподіяна майнова шкода у розмірі 213,92 грн. 
Виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 213,92 грн майнової шкоди.
Також на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України було вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_2 . Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, стягнутої судом, оскільки такий розмір відповідає засадам розумності, справедливості, виваженості, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду.
Так, ОСОБА_1 , в силу положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не доведено та не надано належних і допустимих доказів про те, що визначений нею у позові розмір моральної шкоди (50 000,00 грн), відповідає глибині її фізичних та душевних страждань, погіршенню здібностей або позбавленню її можливості їх реалізації, ступеню вини ОСОБА_2 , а отже, на думку апеляційного суду, сума, яку вона просила стягнути, є занадто великою у порівнянні з характером спірних правовідносин.
Отже доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги не сприймаються, оскільки не підтверджені належними доказами.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 141 ЦПК України встановлений порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до вказаної статті, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частина 4 статті 137 Кодексу передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, вірно провів розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на надання правової допомоги адвокатом Скуміним М.Г. та дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню 500,00 грн, як сума, яку слід покласти на відповідача (позивача) пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення та додаткове рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, скасуванню або зміні вказані судові рішення не підлягають.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуюча                                                 Судді: