ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
02 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1219/20	
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,     
секретарі судового засідання Рубана А.В.,
за участі представника позивача Боброва Р.В.,
представника відповідача Димченко О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чорноморської Митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в адміністративній справі №280/1219/20 (головуючий суддя 1-ї інстанції Татарінов Д.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  «МІК ТРЕЙДОПТ» до Чорноморської Митниці Держмитслужби про скасування рішень, -
В С Т А Н О В И В: 
Позивач 19.02.2020 року (згідно поштового штампу на конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Чорноморської Митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UА508000/2019/000091/2 від 23 жовтня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508010/2019/00029 від 23 жовтня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання - законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання. Вказує, що митний орган порушив частину 6  статті 54 МКУ, оскільки у своєму рішенні не навів жодної з цього виключного переліку підстав, а тому відповідач не мав права відмовити позивачу у митному оформлені товару за заявленою митною вартістю. Вважає, що митна вартість товару  належним чином визначена з урахуванням витрат ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» на придбання товару, що ввозиться в Україну та підлягає митному оформленню, і надані ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» документи в повному обсязі та належним чином підтверджують заявлену митну вартість Товару та обраний основний метод її визначення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА508000/2019/000091/2 від 23 жовтня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508010/2019/00029 від 23 жовтня 2019 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки рішення суду постановлено з порушенням норм МК України та ст.2 КАС України. 
В обрунтування вимог апеляційної скарги апелянт не зазначає, в чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Апелянт обмежився цитуванням норм Митного Кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України, а також викладенням обставин, зазначених в рішенні про коригування митної вартості товарів та картки відмови. 

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в я кому просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просиі рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю  «МІК ТРЕЙДОПТ» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 41737375).
Відповідач - Чорноморська Митниця Держмитслужби є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2019 року між ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» (покупець) та «Shanghai Inchoi Safety Products CO LTD., CHINA» (продавець) укладено контракт №3, згідно якого продавець прийняв на себе зобов`язання передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах Контракту (а.с.12-15).
Згідно пункту 2.1 Контракту №3 ціна і асортимент товару визначаються в специфікаціях. Специфікація №9 від 17 квітня 2019 року є невід`ємною частиною Контракту. Згідно даної специфікації продавець поставив покупцю товар (спеціальний одяг) . Відповідно до пункту 5.1 Контракту та Специфікації визначені умови поставки CIF («вартість, страхування та фрахт»), порт Одеса, Україна.
21.10.2019 року під час декларування товарів (декларація UA508010/2019/004743) позивачем заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно, в сумі 36669.88 доларів США (а.с.30).
Митна вартість визначалась за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до статей 57,  58 Митного кодексу України.
Позивачем до митного оформлення надано:
- контракт №3 від 21 лютого 2019 року;
- специфікацію №9 від 17 квітня 2019 року;
- проформу-інвойс №9 від 17 квітня 2019 року;
- платіжне доручення №40 від 14 червня 2019 року на суму 11000,96 доларів США, яким частково сплачено товар за контрактом №3 від 21 лютого 2019 року;
- комерційний інвойс №21627184 від 15 серпня 2019 року;
- платіжне доручення №64 від 13 вересня 2019 року на суму 25668,92 доларів США, яким повністю сплачено товар за контрактом;
- сертифікат походження №ССРІТ620 1903101347 від 05 вересня 2019 року;
- коносамент (Bill of lading) № OOLU2108638790 від 06 вересня 2019 року;
- митну декларацію країни відправителя №223120190003044314;
- прайс-лист виробника;
- митну декларацію №UA508010/2019/004743 від 21 жовтня 2019 року.
На виконання митних формальностей та після перевірки поданих документів митним органом встановлено, що документи, які надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності:
- платіжне доручення №40 від 14 червня 2019 року посилається на рахунок №9 від 17 квітня 2019 року;
- у копії митної декларації країни відправлення зазначено рахунок № МІК 1905. При цьому до митного оформлення подано рахунок №2І627184 від 15 серпня 2019 року;
- митна декларація країни відправлення не має перекладу, що не дозволяє здійснити співставлення інформації зазначеної в ній із заявленою до митного оформлення;
- наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.
У зв`язку з вказаним декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до  статті 53 Митного кодексу України, наступні додаткові документи:
1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
3) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.
Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК ТРЕЙДОПТ» повідомлено митницю про неможливість надання вказаних документів.
23 жовтня 2019 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508000/2019/000091/2, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом відповідно до  статті 64 МК України  на підставі наявної у митного органу інформації (а.с.40-41).
В оформленні МД №UA508010/2019/004743 від 21 жовтня 2019 року відмовлено, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508010/2019/00029 від 23 жовтня 2019 року (а.с.42).
Не погодившись з такими рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Митного кодексу України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.
Згідно частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до пункту 1 частини другоїстатті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини першоїстатті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК.
У свою чергу, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом, та з урахуванням тих особливостей, що обумовлені контрактом, щодо умов поставки, навантаження,і інше.
З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення митного органу обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, декларантом не надано до митниці витребуваних документів, для підтвердження митної вартості.
Стосовно платіжних доручень, суд звертає увагу, що оплату здійснено на загальну суму 36669,88 доларів США, відповідно до інвойсу №9 від 17 квітня 2019 року.
Позивачем, під час митного оформлення та до матеріалів справи надано платіжне доручення №40 від 14 червня 2019 року на суму 11000,96 доларів США про часткову передоплату за поставлений товар (а.с.19). 
У платіжному дорученні зазначено, що сплата здійснена на підставі інвойсу №9 від 17 квітня 2019 року. При цьому, остаточна сума оплати за товар здійснена за платіжним дорученням №64 від 13 вересня 2019 року на суму 25668,92 доларів США згідно комерційного інвойсу №21627184 від 15 серпня 2019 року (а.с.20).
Загальна ж сума проформи-інвойса №9 від 17 квітня 2019 року відповідає сумі товару за Специфікацією №9 від 17 квітня 2019 року (36669,88 доларів США)(а.с.16, 17).
Згідно матеріалів справи, і це не заперечується відповідачем, що товар вказаний в специфікації №9 від 17 квітня 2019 року у визначеній кількості постановлений на митну територію України. Ціна за поставлений товар склала 36669,88 доларів США.
Оплата за товар здійснена двома платіжними дорученнями №64 від 13 вересня 2019 року на суму 25668,92 доларів США та №40 від 14 червня 2019 року на суму 11000,96 доларів США. Загальна сума платіжних доручень становить 36669,88 доларів США.
Вказані обставини відповідачем не спростовані.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання Чорноморської митниці Держмитслужби в рішенні про коригування митної вартості щодо розбіжності числового значення митної вартості товару, який поданий на митне оформлення відповідно до МД №UA508010/2019/004743 від 21 жовтня 2019 року, є безпідставним.
Стосовно посилання митного органу на те, що наданий позивачем прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, суд першої інстанції вірно зазначив, що  вказана обставина не впливає на митну вартість товару та не може бути підставою для здійснення коригування вартості такого товару, з чим погоджується колегія суддів. 
Прайс-лист виробника товару адресований позивачу, був наданий на запит позивача. Вказаний прайс-лист сертифікований для виробника Shanghai Inchoi Safety Products CO LTD Китайською торгово-промисловою палатою (копія перекладу додається), тому сумніви митного органу щодо його застосування до визначення митної вартості товару взагалі є незрозумілими.
Встановивши недоліки, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог частини 3статті 53 МК України, витребував у позивача додаткові документи.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбаченістаттею 53 МК.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із пунктами 1, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається зі спірного рішення про коригування митної вартості товару №UА508000/2019/000091/2 від 23 жовтня 2019 року підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Неможливість визначення митної вартості за основним методом в оскаржуваному рішенні обґрунтовано неподанням позивачем витребуваних митним органом документів.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. 
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). 
Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, оскаржуване рішення відповідача оцінюється судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені відповідачем у спірному рішенні та вимог, які висувалися позивачу у зв`язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1998 року по справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства визначено, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.
Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, повинні бути достатньо чіткими та зрозумілими, щоб їх можна було виконати.
Суд зауважує, що відповідно до п.9.6 Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18  Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі  Женева, вересень 1982 року:  … митні органи повинні, як правило, приймати будь-який комерційний рахунок, який містить всі необхідні подробиці (незалежно від того, узгоджений він з формуляром-зразком уніфікованого рахунку ООН), як дійсної фактури для мети митного очищення; у тих країнах, де національне митне законодавство передбачає спеціальний документ (окрім митної декларації) у доповнення до комерційного рахунку, слід вивчити можливість відмови від цієї вимоги. ….
Колегія суддів звертає увагу, що висновки митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, відповідно до приписів частини 2  статті 58 МК України, є безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку із чим рішення про коригування митної вартості товару є протиправним.
Оскільки причини відмови, викладені в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508010/2019/00029 від 23 жовтня 2019 року, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів №№UА508000/2019/000091/2 від 23 жовтня 2019 року, така картка також має протиправний характер.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару на підставі поданих ним документів. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив коригування заявленої митної вартості із застосуванням другорядних методів.
Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Чорноморської Митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в адміністративній справі №280/1219/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в адміністративній справі №280/1219/20 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
          Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак