Справа № 344/11226/20 
Провадження № 22-ц/4808/211/21 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зубрицької Ольги Микитівни на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Домбровської Г.В., ухвалене 17 листопада 2020 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 18 листопада 2020 року, у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в :
У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2013 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 750,00 грн щомісячно на утримання дитини. Проте, на даний час сума аліментів є недостатньою для її матеріального забезпечення, оскільки витрати на повсякденні потреби є значно вищими. Самостійно забезпечувати дочку на належному рівні вона, як інвалід третьої групи, не має змоги. Натомість відповідач не бере участі в її утриманні та вихованні. При цьому працюючи за кордоном в Італійській Республіці отримує значний дохід, інших утриманців не має, є фізично здоровим. Посилаючись на зазначені обставини вважала, що матеріальне становище платника аліментів покращилось, у зв`язку з чим є підстави для збільшення розміру аліментів до 3 500,00 грн щомісячно. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2020 року позов задоволено частково. Збільшено розмір стягуваних з ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 до 2 500,00 грн щомісячно. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з часу присудження аліментів донька сторін виросла, змінились її потреби у розвитку, харчуванні, побуті, а також змінився прожитковий мінімум на утримання дітей. Відповідач періодично виїжджає до Італії на заробітки, що не спростовано його представником в судовому засіданні належними доказами. Більше того він є здоровою і працездатною особою, в іншому шлюбі не перебуває, утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти в розмірі 2 500,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права представник ОСОБА_1 – адвокат Зубрицька О.М. подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1 500,00 грн щомісячно.
Мотивувала її тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, передбачених статтею 192 СК України стосовно підстав зміни розміру аліментів. При цьому судом вірно встановлено, що сторонами було досягнуто згоди і відповідачем щомісячно сплачується 1 500,00 грн аліментів. Визнання ними позову в частині стягнення такої суми аліментів відповідає нормам частини 2 статті 182 СК України з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину. 
Проте, збільшуючи аліменти до 2 500,00 грн, суд не обгрунтував цей висновок жодними доказами, залишив поза увагою приписи статті 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків батьків стосовно дитини. Натомість обов`язок з утримання дитини суд переклав виключно на відповідача, який періодично виїжджає до Італії на заробітки та офіційно там не працевлаштований. На думку апелянта, суд не врахував, що позивачка хоча і є інвалідом третьої групи, однак може працювати. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – ОСОБА_6 посилається на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Вважає, що судом правильно враховано, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінились вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо. Відповідач періодично їздить на заробітки в Італію, що підтвердив його представник в судовому засіданні. А отже має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. При тому, що визначена судом сума стягнутих аліментів в розмірі 2 500,00 грн лише на 105 грн перевищує прожитковий мінімум, який є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину відповідно до статті 182 СК України.
В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду відповідає цим вимогам.
Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, і є батьками дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її вихованні та утриманні, чого відповідач не заперечує. Позивачка отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 31 жовтня 2013 року серія НОМЕР_1 (а.с. 10).
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі по 750,00 грн щомісячно починаючи з 13 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).
Як вбачається з розрахунку державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) заборгованість по сплаті аліментів станом на 14 вересня 2020 року відсутня (а.с. 74 - 76).
Звертаючись до суду з цим позовом та обгрунтовуючи свої вимоги стосовно збільшення розміру аліментів на утримання дочки до 3 500,00 грн щомісячно, ОСОБА_2 покликалась на недостатність розміру стягуваних аліментів для належного її забезпечення. Вказувала, що батько працює за кордоном та отримує високі доходи, інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі.
В свою чергу відповідач заперечував покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Разом з тим надав докази сплати ним з травня 2020 року аліментів в розмір по 1 500,00 грн щомісячно (а.с. 30-34, 63-64). 
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я. 
Обгрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивач покликалась на погіршення свого матеріального становища в зв`язку зі зростанням цін, необхідністю витрачати більше коштів на утримання дочки та на покращення матеріального становища відповідача, який перебуває на заробітках в Італійській Республіці.
При визначенні розміру аліментів в сумі 2 500,00 грн суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи матеріальне становище стягувача і платника аліментів, а також часткове визнання відповідачем позову.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 206 ЦПК України, відповідач може - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Визнання позову відповідачем - це його одностороннє вільне волевиявлення, спрямоване на припинення спору з позивачем. 
Зі змісту аудіозапису судового засідання міського суду від 17 листопада 2020 року, відтвореного апеляційним судом, встановлено, що представник ОСОБА_1 – адвокат Зубрицька О.М. визнала позов в частині збільшення розміру аліментів до 1 500,00 грн щомісячно. При цьому підтвердила, що її довіритель систематично їздить за кордон в Італійську Республіку, проте офіційно там не працевлаштований. В свою чергу позивачка зазначила, що її щомісячні витрати на утримання неповнолітньої дитини складають приблизно 5 000,00 грн.
Таким чином на час ухвалення рішення матеріали справи не містили даних щодо наявності та розміру доходів ОСОБА_1 , який би позбавляв його можливості сплачувати аліменти лише в розмірі 1 500,00 грн.
Відтак, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 2 500,00 грн.
Покликання представника ОСОБА_1 , що внаслідок стягнення такої суми аліментів фактично лише на нього як батька покладено весь обов`язок стосовно утримання дочки колегія вважає надуманими.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Разом з тим відповідач ні в суді першої, ні апеляційної інстанції не вказав на виключні обставини, які б підтверджували його спроможність надавати допомогу дочці лише на мінімальному рівні, тобто половину прожиткового мінімуму. Натомість зі слів ОСОБА_2 витрати на дочку складають 5 000,00 грн.
Доводів з приводу неможливості нести витрати у визначеному судом розмірі апеляційна скарга не містить. Аналогічно не надано ОСОБА_1 будь-якої інформації про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та зайняття певними видами діяльності.
Посилання на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України колегія відхиляє, оскільки сторона відповідача частково визнала позов, тобто погодилася, що існують підстави для збільшення розміру аліментів.
На думку колегії суддів, визначений місцевим судом розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з встановленими обставинами справи, наданими доказами та вимогами СК України.
Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має, апеляційний суд погоджується з висновком суду про обгрунтованість збільшення стягнення аліментів в зазначеному розмірі.
При цьому колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини та часткове визнання позову, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у визначеному судом розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини тощо.
Отже, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.
З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зубрицької Ольги Микитівни залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Головуюча                                                                        Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук
       О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 21 січня 2021 року.