Ухвала
20 січня 2021 року
м. Київ
справа № 759/11775/19
провадження № 61-7066св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
особи, які не брали участі у справі:ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року в складі судді 
Бабич Н. Д. та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 
2020 року в складі колегії суддів: Немировської О. В., Чобіток А. О., Ящук Т. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим приміщенням.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 7/18 частин жилого будинку 
АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та побутовими спорудами на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Іншими співвласниками вказаного жилого будинку 
є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 
Зазначала, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні належною їй частиною будинку, тому її порушені права підлягають захисту 
у судовому порядку.
На підставі викладеного  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , просила: вселити неповнолітню ОСОБА_2 , 
2005 року народження, в особі законного представника - ОСОБА_1 , у будинок АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів не чинити ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні зазначеним житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та побутовими будівлями і спорудами; зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ключі від указаного житлового будинку з відповідними будівлями 
і спорудами; визначити спільний порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та побутовими будівлями і спорудами, виділивши ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_1 , житлову кімнату № 1-5 площею 23,4 кв. м, житлову кімнату № 1-6 площею 
11,8 кв. м, коридор № 1-7 площею 10,1 кв. м, ванну кімнату № 1-8 площею 
4,3 кв. м, вбиральню № 1-9 площею 1,5 кв. м, інші приміщення будинку та підсобні приміщення (споруди) залишити у спільному користуванні.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 
2019 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , задоволено частково.
Вселено неповнолітню ОСОБА_2 , 2005 року народження, в особі законного представника - ОСОБА_1 , у будинок 
АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач є співвласником спірного будинку (їй належить 7/18 частин цього нерухомого майна) тому має право користуватися житловим приміщенням у вказаному будинку та проживати у ньому. Не зважаючи на відсутність правових підстав відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном, отже її порушене право підлягає захисту шляхом вселення неповнолітньої ОСОБА_2 , 2005 року народження, в особі законного представника - ОСОБА_1 , у будинок АДРЕСА_1 . У решті позовні вимоги не доведені, тому не підлягають задоволенню. 
Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року залишено без змін.
Рішення місцевого суду переглядалося апеляційним судом лише в частині задоволених позовних вимог.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що спірний житловий будинок містить 5 житлових кімнат, тому позивач (частка якої у спірному майні становить 7/18 частин) має право на користування належним їй майном. Заперечення відповідачів щодо вселення позивача до спірного будинку не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про вселення. Матеріали справи не містять доказів про те, що у спірному будинку зареєстроване місце постійного проживання інших малолітніх або неповнолітніх осіб.
Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі, поданій 21 квітня 2020 року, ОСОБА_5 (особа, яка не брала участі у справі), яка діє як законний представник ОСОБА_6 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі, поданій 24 квітня 2020 року, ОСОБА_7 (особа, яка не брала участі у справі), яка діє як законний представник ОСОБА_8 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі, поданій 24 квітня 2020 року, ОСОБА_9 (особа, яка не брала участі у справі), яка діє як законний представник ОСОБА_10 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційні скарги мотивовані тим, що до участі у справі не залучено всіх мешканців спірного будинку, зокрема ОСОБА_5 та її сина, ОСОБА_7 та його сина, ОСОБА_9 та її сина. Відповідачами були подані відповідні заяви про залучення третіх осіб, проте суд не прийняв їх до розгляду. Так, судами не залучено до участі у справі, як третю особу, орган опіки та піклування, незважаючи на те, що позивачем є неповнолітня особа.
При цьому аналогічні позовні вимоги, як і в цій справі, були вирішені під час розгляду іншої справи № 759/7643/13-ц та у вселенні  ОСОБА_2 , 
в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до спірного будинку відмовлено. 
Під час розгляду справи № 759/7643/13-ц була проведена експертиза, відповідно до висновків якої неможливо виділити у натурі частки позивачів з указаного будинку.
При цьому, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до розгляду позовні заяви ОСОБА_5 , яка діяла як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діяв як законний представник ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 , яка діяла як законний представник ОСОБА_10 , для сумісного їх розгляду у справі.
Вселення ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_1 до спірного приміщення порушить законні права та інтереси ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 
ОСОБА_10 , які мешкають у вищевказаному будинку.
Позиція інших учасників справи
У травні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 подали відзиви на касаційні скарги, в якому просили рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки вони є законними та обґрунтованими.
У відзиві  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої 
ОСОБА_2 , зазначає, що  ОСОБА_2 є власником 7/18 частин жилого будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та побутовими спорудами, зареєстрована за вказаною адресою, тому має право користуватися цим майном, проте відповідачі чинять їй перешкоди, тому позивачі зверталися до правоохоронних органів. Разом з тим, спірний будинок має п`ять окремих житлових кімнат та значу площу (145,9 кв. м), тому права відповідачів не будуть порушені вселенням позивача до цього будинку. Усі співвласники мають рівні права на користування належною їм власністю.
Інші учасники справи відзиву на касаційні скарги не направили.
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
Суди встановили, що ОСОБА_11 подарувала своєму сину - ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 7/18 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та побутовими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем майна, що залишилось після смерті ОСОБА_12 є його дочка - ОСОБА_2 , матір`ю якої та її законним представником є ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_13 
є власником 7/18 частин жилого будинку з відповідними господарськими та побутовими спорудами на АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_4 належить 4/18 частин на АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 - 7/18 частин цього нерухомого майна.
У будинку  АДРЕСА_1 зареєстровані 
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 .
Згідно з технічним паспортом загальна площа спірного будинку становить 145,9 кв. м, жила площа - 80,3 кв. м. Будинок містить 5 жилих кімнат площею 12,1 кв. м, 23,4 кв. м, 11,8 кв. м, 18,9 кв. м, 14,1 кв. м.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у 
пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. 
Посилаючись на порушення своїх прав оскаржуваними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, заявники вказували на те, що, здійснюючи розгляд справи, їх помилково не залучено до участі у справі в якості третіх осіб. 
Згідно з частиною третьою статті 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Пунктом 1 частини першої статті 365 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Таким чином, залучення до участі у справі у якості третьої особи належить до процесуальних повноважень судів першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Таким чином, законодавцем встановлено порядок звернення до суду особи, яка не брала участь у справі, на рішення суду першої інстанції, яке може вплинути на її права та інтереси, то така особа має звернутись спочатку до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а в подальшому, в разі необхідності, до суду касаційної інстанції.
Звертаючись з касаційними скаргами до Верховного Суду, ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , посилалися на те, що суди першої та апеляційної інстанції не залучили їх до участі у справі, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій порушують їх права, свободи та інтереси, оскільки вселення ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_1 до спірного приміщення порушить законні права та інтереси ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 
ОСОБА_10 , які мешкають у вищевказаному будинку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , не приймали участі у справі.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , не зверталися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції з підстав не залучення їх до участі у справі та з підстав того, що рішення суду першої інстанції може вплинути на її права та інтереси.
Верховний Суд також приймає до уваги той факт, що особи, які подали касаційні скарги, достовірно були обізнані про розгляд справи у суді першої інстанції та відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про залучення їх до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, однак скаржники не скористалися правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути досягнута пропорційність між використаними засобами 
та досягнутими цілями (рішення у справі «Мельник проти України», 
від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року 
у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано висновки, згідно з якими, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити. Наведені висновки підлягають застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 450/364/18 (провадження № 61-13409св19) та ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 752/22080/16-ц (провадження № 61-21481св19).
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Ураховуючи наведене, ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник 
ОСОБА_10 , як особи, які не брали участі у розгляді цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій, та не реалізували своє право на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва 
від 07 листопада 2019 року, вважаючи, що їх неправомірно не було залучено до участі у справі як третіх осіб, не можуть бути суб`єктами подання касаційної скарги безпосередньо на судове рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, 
які подані з порушенням вимог частини четвертої статті 389 ЦПК України, підлягає закриттю, як помилково відкрите.
Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 389, 394, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_5 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який діє як законний представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_10 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною 
і оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. А. Стрільчук