Справа № 991/9181/20
Провадження1-кс/991/10404/20

У Х В А Л А 
іменем України

25 січня 2021 року                                                                         м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , 
ВСТАНОВИЛА:
В судовому засіданні 10.12.2020 ОСОБА_3 заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_4 від розгляду його скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана заява про відвід розподілена слідчому судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заявленого відводу заявник посилається на те, що слідчий суддя ОСОБА_4 в судовому засіданні виявив упередженість по відношенню до скаржника під час розгляду справи № 991/9181/20, провадження №1-кс/991/10404/20, яка виявилась в тому, що він зробив зауваження щодо висловлювання у бік представників Національного антикорупційного бюро України. 15.12.2020 ОСОБА_3 направив до Вищого антикорупційного суду письмову заяву №4 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 (яка отримана судом 18.12.2020), в якій він додатково зазначає про те, що ним виявлена упередженість до нього як до потерпілого у цій справі, яка зокрема, виражається в прихованні ухвали про відкриття провадження у справі, процесуальній некоректності у змісті судових повісток, де ОСОБА_3 зазначається як особа, що діє в інтересах ОСОБА_5 , хоча вони обидва є окремими потерпілими, наданні переваги «пісюлькам» детективів НАБУ та їх прихованні, відмові надавати наявні у справі «секретні папери» та ненаданні потерпілим розумного строку для підготовки заперечень та не оголошенні перерви для ознайомлення з паперами, що надійшли тільки слідчому судді від детективів. 

Судові засідання у справі призначалися неодноразово через неявку заявника. В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, просив її задовольнити. Додатково повідомив про своє всіляке сприяння прийняттю дійсно божественного рішення при розгляді його скарги на бездіяльність детективів НАБУ; про прийоми високої риторики, які мають застосовуватися в судовому розгляді і в судових рішеннях; провів історичні паралелі між різними цивілізаціями та сучасним судочинством. Упередженість слідчого судді вбачає в тому, що заявник з дипломом з відзнакою закінчив один із провідних ВНЗ Радянського Союзу, де на білому мармурі викарбовано його прізвище, а слідчий суддя ОСОБА_4 через 40 хвилин після початку судового засідання зробив йому зауваження з приводу того, що він назвав детектива «дефективом». При цьому зауважив, що слово «дефектив» абсолютно літературне і загальновідоме, а всіх правових нігілістиків-юстиніків слід ставити на місце. Вважає, що сумніву, сформованого у його свідомості, достатньо для відводу слідчого судді. 
Слідчий суддя ОСОБА_4 пояснень з приводу заявленого відводу не надав, надав для ознайомлення матеріали справи № 991/9181/20. У відповідності до ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. 

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши заявника, суддя встановила таке. 
09.11.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга №1-наб, підписана ОСОБА_3 , на протиправну бездіяльність керівника та слідчого органу досудового розслідування НАБУ, за якою скаржник просить зобов`язати персонально «керівника органу досудового розслідування НАБУ», персонально «слідчого/детектива органу досудового розслідування НАБУ» припинити саботаж Закону, внести у ЄРДР відомості за заявою №1 від 20.10.2020 за ознаками кожного кримінального правопорушення окремо, направити поштою на адресу потерпілих відповідні належно оформлені витяги з ЄРДР за ознаками кожного кримінального правопорушення окремо, а також пам`ятки про права потерпілих, та вчинити інші дії, які вони зобов`язані вчинити у встановлений КПК України строк. Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 09.11.2020 вказана скарга розподілена на розгляд слідчому судді ОСОБА_4 11 листопада 2020 року слідчий суддя відкрив провадження за цією скаргою, про що постановив відповідну ухвалу (аркуш 18 справи № 991/9181/20, провадження №1-кс/991/10404/20) та призначив розгляд скарги на 12.11.2020. 
12.11.2020 на електронну пошту Вищого антикорупційного суду надійшли пояснення Національного антикорупційного бюро у справі № 991/9181/20 на скаргу на бездіяльність органу досудового розслідування, подану в порядку ст. 303 КПК України, з додатками (а.с. 19-25). 
В призначені слідчим суддею судові засідання 12.11.2020 та 19.11.2020 всі учасники не з`являлися, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався. Про розгляд справи повісткою повідомлявся ОСОБА_3 . 
Незалежність і об`єктивність слідчого судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого і загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні. 
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу, визначений ст.75, 76 КПК України. Так, відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді для розгляду справи.
Одночасно ст. 76 КПК України встановлює недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість слідчого судді при розгляді питання, що ним розглядається. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. 75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення слідчого судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними. Із змісту заяви про відвід та висловленої під час судового засідання позиції вбачається, що заявник просить відвести слідчого суддю від розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро. Отже, сумніви у неупередженості повинні виникати із тих фактів, що мають бути досліджені при вирішенні саме цього питання. 

Для вирішення питання про відвід, суддя досліджує аргументи заявника з точки зору наявності обґрунтованих сумнівів у неупередженості слідчого судді. 

Суддя не може прийняти аргумент заявника про те, що слідчий суддя ОСОБА_4  виявив упередженість, зробивши зауваження скаржнику щодо його висловлювання «дефективи» на адресу детективів НАБУ. Так, відповідно до ст. 321 КПК України, яка застосовується до розгляду слідчим суддею скарг на бездіяльність слідчого, прокурора згідно з приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.  Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку. 
У відповідності до ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. А відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. 
Суддя зауважує, що відповідні висловлювання можуть суб`єктивно сприйматися учасниками судового процесу (в тому числі і суддею), як образливі по відношенню до інших учасників. Тому за умови відсутності в судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, висловлювання скаржника під час доповіді в його сторону, називаючи «дефективом» замість «детектива», сприймається як таке, що принижує людську гідність іншого учасника процесу. 
Тим більше, що слово «дефектив» не є літературним, воно використовується в арго – умовній говірці якого-небудь соціального середовища (групи, гуртка і т. п.). в якій є специфічні слова й вислови, незрозумілі для сторонніх; жаргон [Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — с. 57]. При чому арго вживається, як правило, з метою приховування предмета комунікації, а також як засіб відокремлення групи від іншої частини суспільства, переважно позначаючи спосіб спілкування декласованих елементів, поширений в середовищі злочинного світу (злодійське арго). При чому в тлумачному словнику арго іменник «дефектив» визначається з натіком на «дефект», «дефективний», що по відношенню до людини (незважаючи на її процесуальний статус) в судовому засіданні, очевидно, є неприпустимим.   
З огляду на положення ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Однак таке право має реалізовуватися учасниками з дотриманням прав інших учасників процесу з повагою до їх честі, гідності, прав та інтересів. Тому під час виступів в судовому засіданні та висловлення своїх аргументів, учасники мають утримуватися від висловлювань, які можуть суб`єктивно сприйматися іншими учасниками, як образливі. А відповідні зауваження судді та його розпорядження щодо дотримання порядку в судовому засіданні також мають сприйматися учасниками провадження з відповідною повагою та виконуватися, оскільки вони охоплюються повноваження головуючого в судовому засіданні.
Отже, слідчий суддя, керуючись приписами ст. 11, 22 та 321 КПК України, як головуючий в судовому засіданні, мав і право і обов`язок зробити відповідне зауваження скаржнику. Дотримуючись цих принципів, суддя має поводитися, якщо б висловлювання з образливою конотацією допускалися по відношенню до скаржника. 
Такі зауваження слідчого судді не є виявом упередженості по відношенню до скаржника, а спрямовані на дотримання порядку в судовому засіданні. В свою чергу заявник не обґрунтував, яким чином таке зауваження слідчого судді порушило його права та в чому виражається зацікавленість слідчого судді внаслідок такого зауваження. 
Із матеріалів справи не встановлені ознаки зневажливого ставлення з боку слідчого судді ОСОБА_4 по відношенню до учасників процесу чи його зацікавленої поведінки. За таких умов суддя вважає, що висловлені ОСОБА_3 в заяві про відвід твердження є його суб`єктивними судженнями і базуються на власних оціночних категоріях і цінностях заявника, які не є релевантними підставам для відводу та фактичним обставинам ходу судового засідання. 

Посилання заявника на те, що зазначення в повістках, що справа розглядається «за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 », а не окремо кожного заявника (оскільки скарга і заява №1 подавалися потерпілими ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ) не свідчить про упередженість слідчого судді по відношенню до жодної із вказаних осіб. Так, із матеріалів справи вбачається, що на початку скарги на бездіяльність слідчого НАБУ і заяви №1 про кримінальне правопорушення вказується, що вони подаються ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , однак в обох цих документах містяться підписи лише однієї особи – ОСОБА_3 . За умови відсутності документів, підтверджуючих відношення ОСОБА_5 до скарги і заяви (оскільки вони ним не підписувалися), та до з`ясування повноважень ОСОБА_3 відповідне припущення, що ОСОБА_3 може діяти також в інтересах ОСОБА_5 , не може свідчити про упередженість слідчого судді до жодного із вказаних осіб. 

Твердження заявника про те, що слідчий суддя надав перевагу «пісюлькам» Національного антикорупційного бюро, не дав часу та можливості ознайомитись із змістом заперечень детективів та не оголосив у зв`язку з цим перерву, спростовуються матеріалами справи № 991/9181/20 та журналом судового засідання від 10.12.2020. Виходячи із змісту наявних документів, суддя доходить висновку, що під «пісюльками», «секретними паперами» і т. п. заявник має на увазі пояснення детективів НАБУ, які надійшли до суду 12.12.2020 та містяться в матеріалах справи. Під час оцінки вказаного доводу суддя враховує, що з часу подання ОСОБА_3 скарги на бездіяльність керівника/слідчих НАБУ (09.11.2020) до першого судового засідання, яке відбулося за участі скаржника (10.12.2020) було призначено ще три судових засідання, на які скаржник не з`являвся, та минуло більше місяця. 
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах і спосіб, передбачених КПК України, а повноваження слідчого судді обмежуються вирішенням лише тих питань, що винесені на його розгляд сторонами, як це передбачено приписами ст. 26 КПК України. В матеріалах справи №991/9181/20 відсутні клопотання скаржника про ознайомлення з матеріалами справи, а також відомості про те, що він вчиняв будь-які дії спрямовані на реалізацію свого права на ознайомлення із матеріалами справи, в тому числі із наявними в ньому поясненнями. 
Слідчий суддя під час дослідження матеріалів справи та до судової промови ОСОБА_3 зачитав повністю зміст наявних в матеріалах справи пояснень НАБУ; клопотань від скаржника про оголошення перерви чи надання часу для ознайомлення із цими поясненнями в судовому засіданні не заявлялося. В свою чергу, реалізація права на ознайомленні з усіма матеріалами судової справи, на незабезпеченні якого акцентує увагу скаржник, має активний, а не пасивний характер. 
За таких умов суддя не вбачає ознак упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , яка б виражалася у здійсненні скаржнику будь-яких перепон у його ознайомленні із наявними у справі матеріалами. 

Не знайшло свого підтвердження і посилання заявника на «приховання» слідчим суддею від нього ухвали про відкриття провадження у справі, оскільки в матеріалах справи наявні відповідна ухвала від 11.11.2020, яка також направлена до Єдиного реєстру судових рішень та є відкритою. 

Інші доводи заявника також не знайшли свого підтвердження під час судового засідання та не свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді заявленої скарги. Суддя окремо наголошує на тому, що об`єктивна неупередженість перебуває поза межами особистої поведінки судді та означає відсутність підтверджених фактів, що можуть спричинити сумнів у неупередженості судді. 

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). Факти, на які посилається заявник, не становлять обставин, передбачених ст. 75, 76 КПК України, і не доводять упередженості слідчого судді при розгляді на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро. Тому подана заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75- 81, 309, 376 КПК України, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 27.01.2021. 

Слідчий суддя                                                                          ОСОБА_1