ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року          м.Дніпро                                                        Справа №  904/2329/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Антонік С.Г.(доповідач),
суддів Дармін М.О., Іванов О.Г.
Секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.
                                                                                   
розглянувши матеріали апеляційної скарги Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р., ухвалене суддею Петренко Н.Е у справі № 904/2329/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТА", с.Сунки, Черкаська область 
до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, смт. Вишневе, Дніпропетровська область 

про стягнення заборгованості у розмірі 473 575,84грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 350 000,00грн., 3% річних у розмірі 48 864,66грн., інфляційних збитків у розмірі 74711,18грн. (з урахуванням зменшення)   

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліта" з позовом до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України про стягнення, з урахуванням заяви про  зменшення позовних вимог від 09.11.2020р., заборгованості у розмірі 350 000 грн., 3% річних у розмірі 48   864,66 грн., інфляційних збитків у розмірі 74   711,18 грн. у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договорами поставки №2-04/2018 від 19.04.2018 року, №2-05/2018 від 16.05.2018 року в частині неповного розрахунку за одержане насіння соняшнику.
               Рішенням господарського суду від 09.11.2020р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Ерастівської дослідної станції Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта" 350 000 грн. основного боргу, 48 864,66 грн.      3% річних, 74 711,18 грн.      інфляційних втрат, 7 103,64 грн. судового збору, 19 000,00 грн.      витрат на професійну правничу допомогу.
          Рішення суду мотивоване доведеністю факту поставки товару позивачем відповідачу  за договорами поставки №2-04/2018 від 19.04.2018 та  №2-05/2018 від 16.05.2018 та неповною і несвоєчасною оплатою товару відповідачем. 
                         Не погодившись з рішенням господарського суду,    відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про часткове скасування рішення. Просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних  у сумі 44 864, 66 грн., та інфляційних втрат у сумі 74 711,18грн.
         В обґрунтування апеляційних вимог скаржник зазначає, що:
- нарахування відсотків річних та інфляційних збитків в період з 13.01.2020 року по дату закінчення розрахунків є необґрунтованим, оскільки з 13.01.2020 року Україна перейшла на новий стандарт банківських розрахункових рахунків - IB AN (International Bank Account Number) - міжнародний номер банківського рахунку, приведений у відповідність зі стандартом №13616 Міжнародної організації зі стандартизації ISO та Європейського комітету з банківських стандартів ECBS, а отже з 13.01.2020 року відправляти платежі можна тільки за новими реквізитами з використанням рахунку в форматі IBAN, в той час як Договори поставки №2-05/2018 від 16.05.2018 року та  №2-04/2018 від 19.04.20118 року містять ще старі банківські реквізити позивача, тому з 13.01.2020 року відповідач не мав змоги здійснювати розрахунки з позивачем;
- позивачем було невірно розраховано суми інфляційних збитків;
- судом не було належним чином перевірено розумність заявлених витрат на правову допомогу, а у задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення заявленої суми було необґрунтовано відмовлено, в той час як витрати на правову допомогу включають 1500 грн.  за надання консультацій,    2 000 грн. за складання вимоги (претензії), що на думку відповідача непов`язана із судовим розглядом справи.
У відзиві позивач просить апеляційну скаргу Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення, а  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р. у справі № 904/2329/20 залишити без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач),      суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.  від 11.01.2021 року відкрите апеляційне провадження    у справі №904/2329/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.
         Згідно    ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
             Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
            Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
        Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 30.10.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліта" (Постачальник) та Ерастівською дослідною станцією Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (Покупець) укладено договір поставки № 2-04/2018 від 19.04.2018, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника F1 для сезону вирощування 2018 за ціною, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем і вказаних у договорі, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Постачальник зобов`язується до 11.05.2018 передати Товар Покупцю із власного складу, який знаходиться за адресою: Черкаська область, Смілянський район, с. Сунки, вул. Центральна, 2Б. (п.п.1.1, 2.1. Договору).
Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Договору поставки, ціна товару становить 1 666,67грн. за мішок без ПДВ. Сума договору становить 833 335,00грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 166 667,00грн. Загальна сума Договору становить - 1 000 002,00
Відповідно до п.5.1 Договору, покупець здійснює попередню оплату Товару в розмірі 20% від суми договору - 200000,00грн., на підставі рахунку наданого Постачальником в строк до 11.05.2018, решта - 800002,00грн. на умові відстрочення платежу в строк до 30.09.2018. 
Даний договір діє з моменту підписання до повного виконання Сторонами своїх взаємних зобов`язань. (пункт 7.1. Договору).
На виконання умов Договору поставки, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТА» поставило Ерастівській дослідній станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України насіння соняшника на загальну суму 1 000 002,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №21 від 02.05.2018.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліта" (Постачальник) та Ерастівською дослідною станцією Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (Покупець) укладено договір поставки № 2-05/2018 від 16.05.2018, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника F1 для сезону вирощування 2018 за ціною, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем і вказаних у договорі, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Постачальник зобов`язується до 18.05.2018 передати Товар Покупцю із власного складу, який знаходиться за адресою Черкаська область, Смілянський район, с. Сунки, вул. Центральна, 2Б. (п.п. 1.1, 2.1. Договору).
Ціна товару - 1 666,67грн. за мішок без ПДВ. Сума договору - 333 334,00грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 166 667,00грн. Загальна сума Договору - 400 000,80 (п.п. 3.1., 3.3. Договору). 
Покупець здійснює попередню оплату Товару в розмірі 20% від суми договору - 80000,00грн., на підставі рахунку наданого Постачальником в строк до 14.06.2018, решта - 320000,80грн. на умові відстрочення платежу в строк до 30.09.2018. (пункт 5.1. Договору).
Даний договір діє з моменту підписання до повного виконання Сторонами своїх взаємних зобов`язань. (пункт 7.1. Договору).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв насіння соняшника за Договором поставки №2-05/2018 від 16.05.2018 на загальну суму 400 000,80грн., що підтверджується видатковою накладною №24 від 16.05.2018.
          Позивачем надані докази оплати відповідачем поставленого товару частково, а саме: 11.05.2018 – 141   000, 00 грн., 15.05.2018 – 59   000, 00 грн., 16.10.2018 – 200   000, 00 грн., 14.11.2018 – 150   000, 00 грн.
Крім того, згідно Протоколу про залік взаємних вимог від 23.04.2019 б/н, сторони прийшли до згоди про залік взаємних вимог за Договорами №2-04/2018 від 19.04.2018, №61 від 23.04.2019. Розмір взаємних вимог, які погашаються за вищезазначеними договорами - 44 335,20грн. Згідно Протоколу про залік взаємних вимог від 06.04.2020 б/н, сторони прийшли до згоди про залік взаємних вимог за Договорами №2-04/2018 від 19.04.2018, №44 від 06.04.2020. Розмір взаємних вимог, які погашаються за вищезазначеними договорами 39 870,00грн.
На час звернення до суду заборгованість відповідача за двома договорами складала 765   797,60 грн.
Після звернення до суду відповідач платіжними дорученнями №603 від 31.07.2020р. здійснив часткову оплату в сумі 100 000,00грн.; № 44 від 19.08.2020р. – 100 000, 00 грн.; № 188 від 12.10.2020 – 65   797, 60 грн. ; № 241 від 28.10.2020 – 150   000, 00 грн. У зв`язку з цим позивачем було подано заяви про зменшення розміру позовних вимог в частині суми основного боргу. 
Остаточна заборгованість Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України за Договорами поставки складала 350 000,00 грн. 
У зв`язку з несплатою заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 350 000, 00 грн. заборгованості за договорами поставки № 2-04/2018 від 19.04.2018р. та № 2/05-2018 від 16.05.2018р., 48   864, 66 грн. – 3% річних, 74   711, 18 грн. – інфляційних збитків, 19   000, 00 грн. – витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до    ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України   передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі   ст. 626 ЦК України,   договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 599 ЦК України   встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Частиною 1   статті 265 Господарського кодексу України   передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі    ст.712 Цивільного кодексу України,   за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України   встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частинами 1 – 3 статті 692 ЦК України  встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. 
Статтею 625 Цивільного кодексу України      встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Заборгованість відповідача в сумі 350   000 грн. підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем і правильно стягнута судом.
  Позивач нарахував та просив стягнути 3% річних за Договором поставки №2-04/2018 від 19.04.2018 за період прострочення з 01.10.2018 по 23.09.2020 на суму 24 670,80грн.; за Договором поставки №2-05/2018 від 16.05.2018 за період прострочення  з 15.06.2018 по 23.09.2020 на суму 24 193,86грн.  
  Також, позивач нарахував інфляційні втрати за Договором поставки №2-04/2018 від 19.04.2018 за період прострочення листопад 2018 по серпень 2020 на суму 38 519,11грн.; за Договором поставки №2-05/2018 від 16.05.2018 за період прострочення з червеня 2018 по серпень 2020 на суму 36 192,07грн.  
Господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат визнав його правильним.
Рішення суду про стягнення 350 000 грн. основного боргу,                                             48 864,66 грн.      3% річних, 74 711,18 грн.      інфляційних втрат ґрунтується на встановлених судом по справі обставинах, які підтверджуються наявними в  матеріалах справи відповідними доказами.
Відповідач, зазначаючи в апеляційній скарзі про невірно проведений розрахунок інфляційних, наводить норми права, підстави, порядок розрахунку інфляційних. При цьому не зазначає, в чому саме полягає неправильність розрахунку, не наводить свого розрахунку.
Таким чином, в силу приписів ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України апелянтом не доведено неправильність розрахунку інфляційних.
Що стосується посилань відповідача відносно неможливості виконання ним своїх договірних зобов`язань в зв`язку з із введеними стандартами банківських розрахункових рахунків - I BAN (International Bank Account Number) та відсутності у зв`язку з цим у відповідача нових реквізитів позивача в форматі IBAN, то суд зазначає таке.
Пунктом 3 Постанови Правління НБУ №162 від 28.12.2018 року «Про запровадження міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN) в Україні» передбачено, що Банки України зобов`язані з 05.08.2019р. до 31.10.2019р. самостійно здійснювати зміну діючих рахунків клієнтів банків відповідно до вимог стандарту IBAN із збереженням довжини номера рахунку аналітичного обліку - не більше 14 символів.
Тобто, рахунок аналітичного обліку клієнтів банків залишався незмінним.
Згідно інтернет ресурсу https://www.iban.com.ua/calculate-iban (калькулятор IBAN) будь який розрахунковий рахунок, вимоги до нумерації якого встановлені в додатку 2 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року N 89, можна згенерувати в форматі IBAN.
Крім того, між позивачем та відповідачем 06.04.2020р. та 19.04.2020 року укладено протоколи про залік взаємних вимог, які містили реквізити розрахункових рахунків сторін в форматі IBAN.
Відповідач мав право виконати зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори у відповідності до ст. 537 ЦК України та не був позбавлений можливості надіслати позивачу електронний лист з проханням надати оновлені банківські реквізити в форматі IBAN.
Щодо заперечень відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в частині 1500, 00 грн. за надання консультацій та 2000,00 грн. за складання вимоги (претензії), як таких, що не пов`язані із судовим розглядом справи, то суд зазначає наступне.
Згідно ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009   зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Тому надання консультації та складання вимоги (претензії) є правничою допомогою і оскільки апелянт не заявляв у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі про неспівмірність цих послуг, то підстави для задовлення апеляційної скарги в цій частині відсутні. 

За наведених обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, Рішення суду слід залишити в силі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -   
                                                       
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу  Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.
         Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р., у справі № 904/2329/20 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.02.2021

Головуючий суддя                                                                      С.Г. Антонік

Суддя                                                                                             О.Г. Іванов 
 
Суддя                                                                                             М.О. Дармін