ПОСТАНОВА 
Іменем України
11 лютого 2021 року                                                 м. Кропивницький
справа № 396/66/20
провадження № 22-ц/4809/282/21 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Письменного О.А.,Чельник О.І.
        секретар Гончар В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін справу за апеляційною скаргою   адвоката Галач Тетяни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020, суддя Русіна А.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 4.78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишнього КСП ім. Фрунзе на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка призначена для сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до виписки з протоколу № 1 загальних зборів КСП їм. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09 лютого 2000 року прізвище ОСОБА_2 було додатково внесено до списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП. 
У додаткових списках на паювання, ОСОБА_2 значиться під номером 17.
Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка, позивач по справі.
04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 .
Постановую нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, через неможливість визначення складу спадкового майна та відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). 
В постанові нотаріус також зазначив, в даний час всі землі колективної власності КСП ім. Фрунзе передані у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, та загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. ОСОБА_2 у список - додаток на отримання земельного сертифіката, тому вирішення питання щодо права на земельну частку (пай) можливо вирішити виключно в судовому порядку.
Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну частку (пай), а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права щодо успадкування земельної частки (паю).
Позивач зазначив, що ОСОБА_2 на момент розпаювання земель КСП ім. Фрунзе являвся його членом, та за життя мав право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». З 1949 року по 1986 рік ОСОБА_2 працював у колгоспі ім. Фрунзе, який в подальшому був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Фрунзе, у віці 73 років, будучи членом колгоспу ім. Фрунзе вийшов на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 .
Позивач зазначив, що ОСОБА_2 став членом КСП ім. Фрунзе та отримав право на земельну частку (пай), був внесений до додаткового списку на паювання під номером 17, однак за життя не отримав сертифікату на земельну частку (пай) в КСП ім.Фрунзе.
Просила суд визнати за  ОСОБА_1  право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4.78 умовних кадастрових гектарів в колишньому КСП ім. Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020 поновлено позивачу строк звернення до суду, у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що оскільки питання включення спадкодавця до додаткових списків вирішувалося вже після його смерті, то це є свідченням того, що він звертався за життя з цим питанням до компетентних органів. На момент розпаювання земель КСП ім..Фрунзе 27.12.1995 та помилкового невнесення спадкодавця ОСОБА_2 до списку, останній вже був обмежений у своїх можливостях щодо відновлення своїх законних прав та інтересів. Крім того, зазначено, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акта сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30.11.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від адвоката Єльнікової Н.О., в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що ОСОБА_2 за життя сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не видавався та не реєструвався. Ні ОСОБА_2 , ні його спадкоємці чи їх представники, дії КСП «Фрунзе» щодо не включення його до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельний пай, за життя не оскаржували та питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права власності на земельну частку (пай), за його життя не вирішувалося.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.12.2020 справу призначено до розгляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.06.1952 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . В графі «батько» вказаний « ОСОБА_2 », в графі «мати» - « ОСОБА_4 » (а.с.5).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 01.05.1996 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).
Згідно копії свідоцтва про смерть матері позивача серії НОМЕР_4 від 03.10.1997 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).
У відповідності до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 14.01.1983 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.5).
Суд першої інстанції зазначив, що згідно виписки з протоколу №1 загальних зборів КСП ім.Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.02.2000 року, ухвалено внести до списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю членів КСП, які були помилково пропущені та просити Новоукраїнську райдержадміністрацію виготовити сертифікати на землю членів КСП, в тому числі за №16 - ОСОБА_2 (а.с.7).
Згідно свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КД №171370 виданого 30.10.2002 року Глодоською сільською радою, в тому, що ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Фрунзе», ТОВ «Фрунзе», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників 09.02.2000 р. (а.с.14).
Згідно архівної довідки від 23.12.2011 року за №Д-270/01-19 виданої архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації, у документах архівного фонду Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області у протоколі №1 зборів уповноважених членів КСП ім. Фрунзе від 09.02.2000 року у додаткових списках на паювання під №17 значиться ОСОБА_2 (а.с.8).
Суд першої інстанції зазначив , що інформації від 29.12.2010 року за №01-13/86, наданої Управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі Кіровоградської області вбачається, що гр. ОСОБА_2 помилково не було включено у список - додаток до державного акту на право колективної власності на землю членів КСП ім. Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на гр. ОСОБА_2 не виготовлявся та не реєструвався. Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП ім. Фрунзе Глодоської сільської ради 27.12.1995 року за №23. В списку - додатку громадян, які мають право на земельну частку (пай), гр. ОСОБА_2 - відсутній. У зв`язку з тим, що в даний час всі землі колективної власності КСП ім. Фрунзе повністю передано у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, що посвідчено видачею Державних актів на право приватної власності на землю, і загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. ОСОБА_2 у список - додаток на отримання земельного сертифіката гр.. ОСОБА_2 необхідно вирішувати питання щодо права на земельну частку(пай)виключно у судовому порядку. (а.с.9).
Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.10.2020 року за №210/119-20, наданої на ухвалу суду від 16.09.2020 року, середній розмір земельної частки (паю) колишнього КСП ім.Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області складав 4,78 умовних кадастрових гектара, а грошова оцінка земельної частки (паю) на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю (27.12.1995 р.) становила 19326 грн. (а.с.141). 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред.1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна свого померлого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , яка надійшла до суду 05.10.2020 року, вбачається, що до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори позивач ОСОБА_1 21.10.2019 року звернулася з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку прийняла та вступила в володіння на підставі ст.ст.548, 549 ЦК УРСР. Інші спадкоємці відсутні.
В матеріалах спадкової справи також наявна копія майнового сертифікату на ім`я спадкодавця Серії КД №171370 який видано 30.10.2002 року вже після його смерті (а.с.143-155).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2019 року, державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через неможливість визначення складу спадкового майна та відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).(а.с.12).
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 , 1913 р.н., вступив в члени колгоспу ім. Фрунзе в 1949 році та працював у вказаному колгоспі до 1986 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6).
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 дійсно був членом КСП ім. Фрунзе та внесений до додаткових списків, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП, які були помилково пропущені, протоколом №1 загальних зборів КСП ім. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09 лютого 2000 року та значиться в додаткових списках під №16 (а.с.7), однак загальні збори КСП ім. Фрунзе, на яких вирішувалося питання про внесення до списку, який є додатком до державного акту, відбулися вже після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в списку який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю членів КСП ім.Фрунзе від 22.12.1995 року, ОСОБА_2 відсутній. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я за життя ОСОБА_2 не видавався та не реєструвався.
Матеріали справи не містять доказів того, що за життя ОСОБА_2 звертався до відповідного підприємства чи інших організацій щодо не включення його до списку розпаювання земель КСП чи оскаржував дії підприємства, в тому числі в судовому порядку, щодо не включення його до цих списків, чи іншим чином порушував питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючого документу на неї.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що спадкодавець за життя своє право на земельну частку (пай) не реалізував і, навіть, не намагався реалізувати. Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набув права на земельну частку (пай),  тому і його спадкоємець ОСОБА_1 - позивач по справі не може набути право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.06.1952 року ОСОБА_3 є донькою - ОСОБА_2 (а.с.5).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 01.05.1996 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 14.01.1983 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.5).
З матеріалів справи вбчається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 .
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2019 року, державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через неможливість визначення складу спадкового майна та відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). (а.с.12).
Відповідно до виписки з протоколу №1 загальних зборів КСП ім.Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.02.2000 року, ухвалено внести до списку, який є додатком до державного атку на право колективної власності на землю членів КСП, які були помилково пропущені та просити Новоукраїнську райдержадміністрацію виготовити сертифікати на землю членів КСП, в тому числі за №16 - ОСОБА_2 (а.с.7).
Згідно архівної довідки від 23.12.2011 року за №Д-270/01-19 виданої архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації, вбачається, що у документах архівного фонду Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області у протоколі №1 зборів уповноважених членів КСП ім.Фрунзе від 09.02.2000 року у додаткових списках на паювання під №17 значиться ОСОБА_2 (а.с.8).
З інформаційної довідки направленої на адресу народного депутата України, ОСОБА_7 від 29.12.2010 року за №01-13/86, Управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_2 помилково не включено у список - додаток до державного акту на право колективної власності на землю членів КСП ім.Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради.
Сертифікат на право на земельну частку (пай) на гр. ОСОБА_2 не виготовлявся та не реєструвався. 
Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП ім.Фрунзе Глодоської сільської ради 27.12.1995 року за №23.
В списку - додатку громадян, які мають право на земельну частку (пай), гр. ОСОБА_2 - відсутній. 
У зв`язку з тим, що в даний час всі землі колективної власності КСП ім.Фрунзе повністю передано у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, що посвідчено видачею Державних актів на право приватної власності на землю, і загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. ОСОБА_2 у список - додаток на отримання земельного сертифіката ОСОБА_2 необхідно вирішувати питання щодо права на земельну частку (пай) виключно у судовому порядку. (а.с.9).
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до «Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Установивши, що у ОСОБА_2 відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП ім. Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради, а доказів належності ОСОБА_2 на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю КСП ім. Фрунзе позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права власності на вказаний пай.
З матеріалів справи вбачається, що оскільки 27 грудня 1995 року КСП ім. Фрунзе Глодоської сільської ради, виданий державний акт на право колективної власності на землю серії КР № 23, а ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто  ОСОБА_2 за життя не оскаржував та, відповідно, питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права на земельну частку (пай), за його життя не вирішувалося то відповідно є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. 
Доводи викладені в апеляційній скарзі, що ОСОБА_2 за життя намагався відновити своє право на виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.
Питання про включення, померлого ОСОБА_2 до додаткового списку вирішувалось тільки у 2000 році.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду пергої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права  та судовій практиці: постанови Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 392/1660/16-ц, провадження № 61-24311св18, від 20 лютого 2020 року у справі № 544/1095/18, провадження № 61-7370св19, від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц, провадження  №61-9879св19, від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц, провадження № 61-16716св19.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  адвоката Галач Тетяни Анатоліївни в інтересах  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020, залишити без змін.
Повний текст постанови складено 19.02.2021.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: