ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 р.	Справа № 440/3309/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 30.07.20 року по справі № 440/3309/20
          за позовом    ОСОБА_1  
          до            Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                    
          про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив суд першої інстанції: 
- визнати  дії Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011, починаючи з 15.01.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 19.05.2020 протиправними; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та нарахувати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 за період з 15.01.2011 по 31.05.2011,  починаючи з 15.01.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 19.05.2020 та виплатити нараховану компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";
- стягнути з Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2102,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та  Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабміну від 21.02.2001 №159, він набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою перерахованої пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011, право на яку підтверджено постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11, яке з вини відповідача фактично було виконано лише 19.05.2020.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011.          
Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) здійснити розрахунок і нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 та виплатити компенсацію у відповідності до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за рахунок коштів Пенсійного фонду України.
В решті позову відмовлено. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року по справі №440/3309/20 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Просило розглянути апеляційну скаргу за відсутності уповноваженого представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що  винесене рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року не відповідає нормам чинного законодавства, полягає в порушенні неповному дослідженні судом при розгляді справи норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.  Посилається на те, що  невиплата пенсії позивачу не є виною Головного управління, адже до компетенції останнього не входить можливість збільшення видатків з державного бюджету України. Зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання управління нарахувати та виплатити компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України зовсім не взяв до уваги той факт, що відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Вказує, що  з набранням чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та прийняттям постанови Кабінету Міністрів № 440 порядок, строки та відповідальність за виконання рішень судів, які набрали законної сили, несе центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а тому територіальні органи Пенсійного фонду України не можуть нести відповідальність за своєчасність виплат за такими рішеннями суду, адже нормативно встановлений інший порядок виконання таких рішень суду та об`єктивно Управління позбавлене будь-яких повноважень впливати на своєчасність такого виконання рішень. Вважає, що Полтавським окружним адміністративним судом при винесені рішення по справі не враховані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення по даній справі, яке надає право ОСОБА_1  отримати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за рахунок коштів Пенсійного фонду України, всупереч чинному законодавству.
          Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи. 
          Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
          Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Отже, апеляційному перегляду підлягає оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог позивача.   
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебуває на обліку в Головному управлінні  Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію як інвалід 2 групи згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 26).
          Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 за позовом ОСОБА_1 було  визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати заборгованості державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області провести перерахунок та виплатити заборгованість ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІ групи, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, з розміру мінімальної пенсії, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період з 15 січня по 31 травня 2011 року, з урахуванням проведених виплат за вказаний період (а.с. 11-13).
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2012 постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 залишено без змін (а.с. 14-15). 
На виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач 19.05.2020 виплатив позивачу заборгованість по пенсії в сумі 21 721,66 грн., згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 8). 
28.05.2020 позивач звернувся до Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як правонаступника всіх прав і обов`язків Управління Пенсійного фонду України Пирятинського району Полтавської області, із заявою, в якій просив здійснити розрахунок і нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії згідно із судовим рішенням за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 по день фактичної виплати, тобто по 19.05.2020, та виплатити нараховану компенсацію відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (а.с. 9).
Листом начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області В.Тараторіна від 03.06.2020 №3024-2823/В-03/8-1600/20 позивача було поінформовано про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини доходу відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", оскільки доплата пенсії в розмірі 21 721,66 грн. була нарахована та виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 (а.с. 10).
          Позивач, вважаючи дії відповідача  щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 починаючи з 15.01.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 19.05.2020 протиправними, звернувся до суду з позовом.
          Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суму основної та додаткової пенсії, нарахованої на виконання постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 позивачу вчасно виплачено не було, у ОСОБА_1 є право  на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, оскільки основну та додаткову пенсії позивачу нараховано за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 на підставі постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11, а фактичну її виплату здійснено лише 19.05.2020, а відтак дії відповідача є протиправними. 
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III (далі по тексту – Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
         Статтею 2 Закону №2050-III вказано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
         Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
          Згідно зі ст.3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
        Відповідно до ст. 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
          Приписами ст.7 Закону №2050-III зазначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
           Згідно пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
            Відповідно до ч.ч.2,3 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом
          Отже, з урахуванням наведеного вище, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
          Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 14.05.2019 року по справі №804/2994/18. 
          Крім того, колегія суддів зазначає, що  дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
          Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
          Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 20.02.2018 по справі №336/4675/17, від 21.06.2018 по справі №523/1124/17 та від 03.07.2018 по справі № 521/940/17. 
          Як вбачається з матеріалів справи,  на виконання постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 по справі №2-а-1728/11 (залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2012) відповідачем, як правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області, яке було відповідачем по справі №2-а-1728/11, було здійснено нарахування доплати пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 року у сумі 21721, 66 грн., яка була зарахована на картковий рахунок позивача лише 19.05.2020 року, що підтверджується відповідною випискою по карті          (а.с. 8) та фактично не заперечується сторонами по даній справі.  
           При цьому, несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
          Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 19.09.2019 року по справі №522/9788/16-а. 
          Оскільки основну та додаткову пенсії позивачу нараховано за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 на підставі постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 по справі №2-а-1728/11, а  фактичну виплату доплати здійснено у сумі 21721, 66 грн. лише 19.05.2020, то колегія суддів вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії  за період з 15.01.2011 по 31.05.2011.
           З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 15.01.2011 по 31.05.2011 та зобов`язання 
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок і нарахування ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.06.2011 у справі №2-а-1728/11 та виплатити компенсацію у відповідності до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за рахунок коштів Пенсійного фонду України.
          Щодо доводів апеляційної скарги про те, що невиплата пенсії позивачу не є виною Головного управління, адже до компетенції останнього не входить можливість збільшення видатків з державного бюджету України, а також доводів про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а тому з набранням чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та прийняттям постанови КМУ №440 порядок, строки та відповідальність за виконання рішень  судів, які набрали законної сили, несе центральний орган виконавчої влади в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки по - перше  встановлені чинним законодавством певні процедури, які регулюють процедуру виконання рішення суду, яке набрало законної сили, пов`язану зі стягненням з боржника, в даному випадку відповідача, грошових коштів (пенсійних виплат) жодним чином не звільняють останнього від тривалого невиконання ним покладених на нього обов`язків щодо своєчасної виплати пенсійних виплат на виконання рішення суду, оскільки обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили,  а по - друге органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. 
          Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції прийнято рішення, яке надає право позивачу  отримати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за рахунок коштів Пенсійного фонду України, всупереч чинному законодавству, то колегія суддів відхиляє ці доводи, як безпідставні, з урахуванням наведених вище висновків суду апеляційної інстанції.  
          Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому остання підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. 
          При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач отримавши на виконання рішення суду доплату до пенсії лише 19.05.2020 року, з дотримання  строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст.122 КАС України, звернувся до суду з вимогами до відповідача щодо  виплати  йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. 
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
         Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
         Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, ухвалено  з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки, відповідно до  п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції                                          не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2  ч.5 ст.328 КАС України  відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року по справі № 440/3309/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  08.02.2021 року