ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2887/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» про анулювання реєстраційного свідоцтва,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Політичної партії «Партія захисників Вітчини», в якому просить анулювати реєстраційне свідоцтво Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» №876 від 07 липня 1997 року (код ЄДРПОУ: 20073283, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Хрещатик, 6), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Міністерство юстиції України наділено правом звернутися до суду з позовом про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, у разі не висування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років, відповідно до частини першої  статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено, анульовано реєстраційне свідоцтво Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» №876 від 07 липня 1997 року (код ЄДРПОУ: 20073283, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Хрещатик, 6).
Політичною партією «Партія захисників Вітчизни» подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення. Зокрема, відповідачем зазначається, що відсутність факту висування партією кандидатів протягом десяти років має наслідком виключно зобов`язання Міністерства юстиції України звернутися до суду з відповідним позовом, а не є безумовною підставою для анулювання реєстраційного свідоцтва. При цьому Партія налічує понад 75 тисяч членів, 98 структурних підрозділів зі статусом юридичної особи, 1500 структурних підрозділів, тому розпуск цілої політичної партії або відмова в реєстрації партії можуть бути вжиті лише у найсерйозніших випадках, оскільки інше загрожує політичному плюралізму та фундаментальним демократичним принципам, на чому наполягає ЄСПЛ у своїх рішеннях (наприклад: у справі «Республіканська партія Росії проти Росії»).
Відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не проаналізовано наявні протиріччя у наданих позивачем доказах, а саме: інформацію, отриману від Центральної виборчої комісії із назвою: «Перелік політичних партій (блоків політичних партій), які висували кандидатів на пост Президента України, кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та/або одномандатних виборчих округах, та які подавали до Центральної виборчої комісії документи для реєстрації відповідних кандидатів у період з 01 січня 2005 року до сьогодні», при цьому відповідач наполягає, що висунула і подала документи на реєстрацію - це різні етапи виборчого процесу, та ЦВК не може знати чи висунула партія кандидата на з`їзді. ЦВК володіє лише тією інформацією щодо висування, якщо партія звернулася із заявою про реєстрацію кандидата в порядку, встановленому законом та постановами, що є правом партії, а не обов`язком.
Позивач зазначає також, що жодної інформації від Партії Міністерством юстиції України не запитувалося, до позовної заяви не долучено рішення органу, який здійснював перевірку в порядку статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», а лише додано лист про запит інформації від ЦВК, а також відповідь ЦВК з додатками.
Окрім іншого, відповідач зазначає, що позовну заяву підписано неналежною особою - заступником директора департаменту - начальником Управління судово-претензійної роботи Департаменту з питань судової роботи Заінчковським Д.А. , при цьому, на думку відповідача, даний Департамент не уповноважений здійснювати таку перевірку та робити відповідні висновки, а уповноважений лише звертатися до суду з вже прийнятим рішенням повноваженого органу Міністерства.
Відповідач наполягає, що ПП «Партія Захисників Вітчизни» була представлена Головою Партії ОСОБА_2 в Парламенті до 2012 року, тому саме з цієї дати має відраховуватися термін, передбачений статтею 24 Закону України «Про політичні партії в Україні». Крім іншого, Партія висувала свого кандидат в народні депутати на проміжних виборах народного депутата України 25.10.2020 ( ОСОБА_1 ), постановою ЦВК висунутого кандидата зареєстровано.
Апелянт вважає також, що прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі під час виборчого процесу є втручанням у виборчий процес.
В частині допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права апелянтом зазначено, що справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), тоді як справа має значний суспільний резонанс та має значення для широкого кола осіб. 
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, відкрито провадження за апеляційною скаргою Політичної партії «Партія Захисників Вітчизни», встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 03 лютого 2021 року. 
Від Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні. Позивач зазначає, що відповідачем на власний розсуд трактуються положення статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», а фактичні його доводи зводяться до того, що Партія висувала свого кандидата на виборах до Верховної Ради України 2012 року, проте, докази того, що Партія приймала участь у виборах останні 10 років відсутні. При цьому позивач вказує на те, що ОСОБА_2 приймав участь у виборах у 2012 році як самовисуванець, про що свідчать відомості з офіційного сайту ЦВК. 
Окрім того, висування кандидата здійснюється на з`їзді партії, а реєстрація в ЦВК є наслідком такого висування, офіційним підтвердженням статусу відповідної особи як кандидата на виборах.                                                                                                                                                                                                                                                             
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції, Міністерством юстиції України 07 липня 1997 року зареєстровано Політичну партію «Партія захисників Вітчизни», що підтверджується свідоцтвом №876.
Політична партія «Партія захисників Вітчизни» має статус юридичної особи (дата державної реєстрації - 07 липня 1997 року; номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 10701200000030906; ідентифікаційний код юридичної особи - 20073283; місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 6; керівник - ОСОБА_2 ).
Діяльність Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» здійснюється на підставі Статуту в редакції від 17 серпня 2019 року, затвердженого Установчими зборами Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» та затвердженого 11 з`їздом Політичної партії «Партія захисників Вітчизни».
З метою перевірки дотримання вимог  статті 24 закону України «Про політичні партії в Україні»  Міністерством юстиції України 15 січня 2020 року направлено до Центральної виборчої комісії листа №388/00019.4.1/6-20 з метою отримання інформації щодо висування кандидатів на участь у виборах народних депутатів України та на виборах Президента України протягом останніх 10 років.
Листом від 31 січня 2020 року №21-41-211 Центральною виборчою комісією надано інформацію стосовно партій, які висували та подавали до Комісії документи щодо реєстрації кандидатів на пост Президента України на виборах Президента України (чергових, позачергових) протягом 2010-2019 років та кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та одномандатних виборчих округах на виборах народних депутатів України (чергових, позачергових, повторних, проміжних) протягом 2005-2019 років.
З листа Центральної виборчої комісії вбачається відсутність інформації про висування та реєстрацію кандидатів від Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» на вищевказаних виборах за останні 10 років.
Виходячи з наявної інформації, з огляду на порушення вимог частини першої  статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» Міністерство юстиції України звернулося до суду з позовом про анулювання реєстраційного свідоцтва Політичної партії «Партія захисників Вітчизни».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з визначення частиною першою  статті 2 Закону України «Про політичні партії України (далі - Закон №2365-III  поняття «політична партія» як зареєстрованого згідно з  законом  добровільного об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах. Політичні партії провадять свою діяльність відповідно до  Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим  Законом  порядку (частина перша  статті 3 Закону №2365-III).
Відповідно до приписів  статті 23 Закону  політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстрації в порядку, встановленому цим та іншими законами України.
Статтею 24 Закону  передбачено, що у разі не висування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років орган, який зареєстрував політичну партію, має звернутися до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва. Інші підстави для анулювання реєстраційного свідоцтва не допускаються.
Рішення суду про анулювання реєстрації політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск її керівних органів, обласних, міських, районних організацій і первинних осередків та інших статутних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії, а також прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, та його територіальними органами рішень про припинення політичної партії та її структурних утворень відповідно (частина друга  статті 24 Закону №2365-III).
Відповідно до статті  2  та частини дев`ятої статті  17 Закону України «Про Центральну виборчу комісію»  Центральна виборча комісія (далі - ЦВК) відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених  Конституцією України  та  законами України принципів  і засад, зокрема, виборчого процесу, однакове застосування законодавства України про вибори на всій території України. Комісія здійснює контроль за дотриманням політичними партіями, іншими суб`єктами виборчого процесу, зокрема, вимог законодавства про вибори.
Згідно із  Законами України «Про вибори Президента України»  та «Про вибори народних депутатів України»  ЦВК реєструє кандидатів на пост Президента України, кандидатів у депутати, включених до виборчого списку політичної партії у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі, та кандидата в депутати, висунутого партією, у відповідному одномандатному виборчому окрузі за умови отримання нею відповідних документів.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки дотримання вимог  статті 24 Закону України «Про політичні партії в України»  Міністерством юстиції України 15 січня 2020 року направлено листа № 423/00019.4.1/6-20 до ЦВК для отримання інформації щодо висування Партією кандидатів на участь у виборах народних депутатів України та на виборах Президента України протягом останніх 10 років.
Листом від 31 січня 2020 року № 21-41-211 ЦВК надано інформацію стосовно партій, які висували та подавали до Комісії документи щодо реєстрації кандидатів на пост Президента України на виборах Президента України (чергових, позачергових) протягом 2010-2019 років та кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та одномандатних виборчих округах на виборах народних депутатів України (чергових, позачергових, повторних, проміжних) протягом 2005-2019 років. Водночас, інформація щодо висування кандидатів на вищевказаних виборах за останні 10 років від Політичної партії «Партія захисників України» відсутня.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 12 червня 2007 року №41-1/2007, яким визнано конституційним положення  статті 23 Закону України «Про політичні партії в Україні», «реалізацію конституційних приписів забезпечують положення  статті 24 Закону  щодо  обов`язкової  участі політичної партії у виборчому процесі».
Апелянт як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі посилається на ті обставини, що Партія захисників Вітчизни в складі блоку «Наша Україна - Народна самооборона» була представлена Головою Партії ОСОБА_2 в Парламенті до 2012 року.
Зазначена обставина оцінена судом першої інстанції у рішенні від 29 вересня 2020 року, зокрема зазначено, що даний факт спростовується матеріалами справи, а саме інформацією, наданою Центральною виборчою комісією разом з листом від 31 січня 2020 року №24-41-211, з якої вбачається, що Партія захисників Вітчизни в складі блоку «Наша Україні - Народна самооборона» приймала участь у позачергових виборах народних депутатів України 30 вересня 2007 року, а не у чергових виборах народних депутатів України 28 жовтня 2012 року, як помилково вважає відповідач.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і з тим, що Партією не надано доказів у підтвердження обставинам неможливості висування кандидатів під час виборчого процесу з виборів Президента України та Верховної Ради України через блокування рахунку Партії понад три роки у період з 2016-2020 рік та його розблокування після зміни влади в 2019 році.
У чому саме полягає неможливість участі у зазначених виборчих процесах через блокування рахунку Партії відповідачем не наведено, окрім того зазначені обставини не свідчать про неможливість висування кандидатів на вибори Президента України та до Верховної Ради України.
Стосовно наведених відповідачем доводів щодо участі Голови Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» у виборах народних депутатів у 2019 році, то зазначена особа брала участь у виборах як самовисуванець, тому така участь не є доказом висування кандидатів на вибори Президента України та до Верховної Ради України саме Політичною партією «Партія захисників Вітчизни. Статтею 24 Закону України «Про політичні партії в України»  передбачено відповідальність за не висування кандидатів саме політичною партією, тому прийняття участі у виборах її членами, як самовисуванцями не є належним доказом в підтвердження участі саме політичної партії у таких виборах.
Також за змістом частини першої  статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» законодавець пов`язує звернення Міністерства юстиції України з відповідним позовом до суду з відсутністю факту саме висування кандидатів партією для участі у виборах.
Відповідно до законодавства України, чинного як до 01 січня 2020 року, так і після (пункт перший частини п`ятої  статті 11 Закону України «Про вибори народних депутатів України», пункт перший частини четвертої  статті 11 Закону України «Про вибори Президента України», пункт 1 частини першої  статті 79 Виборчого кодексу України) виборчий процес включає такий етап: висування та реєстрація кандидатів.
Як вірно зауважує апелянт, висування та реєстрація кандидатів для участі у виборах різними етапами.
Разом з тим, у рішенні судом першої інстанції такі обставини враховано та зазначено, що за змістом положень законодавства України, чинного у період з 2009 року по 31 грудня 2019 року, висування кандидатів від партії здійснюється партією на з`їзді (зборах, конференції) у порядку, встановленому статутом партії (частина перша  статті 53 Закону України «Про вибори народних депутатів України», частина четверта  статті 47 Закону України «Про вибори Президента України»).
Натомість, реєстрація кандидата має місце виключно після його висування та за умови подання відповідного переліку документів до Центральної виборчої комісії (статті  54,  55 Закону України «Про вибори народних депутатів України»,  стаття 51 Закону України «Про вибори Президента України»).
Так, висування кандидата здійснюється на з`їзді партії, а реєстрація є наслідком такого висування, тобто офіційним підтвердження статусу відповідної особи, як кандидата на виборах.
Таким чином, апелянтом не спростовано обставин відсутності фактів саме висування кандидатів партією для участі у виборах, на чому наполягає позивач у справі. Факт порушення положень статті 24 Закону України «Про політичні партії в України» доведено позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції з наданням належних та достатніх доказів.
Колегія суддів зазначає у цьому ж зв`язку, що 07 лютого 2020 року судом першої інстанції зареєстровано позовну заяву Міністерства юстиції України до Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» про анулювання реєстраційного свідоцтва. Встановлюючи десятирічний строк для участі політичної партії у виборах у частині першій статті 24 Закону №2365-ІІІ законодавець закріпив принцип обмеження існування політичних партій, які тривалий час не реалізують основну ціль своєї діяльності та, як наслідок, не виявляють наміру приймати участь в управлінні державними справами. При цьому доводи апелянта про те, що Партія з метою прийняття участі у виборах 25.10.2020 року виконала свій обов`язок у зв`язку з висуванням (обранням) 12.09.2020 кандидата на з`їзді Партії для подальшої участі у виборах народного депутата України в одномандатному виборчому окрузі №208, є необґрунтованими, оскільки такі обставини не досліджувалися судом першої інстанції, не входили в предмет доказування. Окрім іншого, вказані дії здійснено апелянтом вже після подання 07 лютого 2020 року Міністерством юстиції України даного адміністративного позову.  
Колегія суддів не сприймає також твердження апелянта про те, що позовну заяву підписано неналежною особою - заступником директора департаменту - начальником Управління судово-претензійної роботи Департаменту з питань судової роботи Заінчковським Д.А., оскільки зазначена особа є працівником Міністерства юстиції України, підтвердила свої повноваження належними документами, при цьому, доводи відповідача щодо того, що зазначений Департамент не уповноважений здійснювати перевірку дотримання положень статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» не заслуговують на увагу та не мають переважного значення для розгляду даної справи, оскільки таку перевірку проведено належним органом - Міністерством юстиції України. 
Згідно із Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228  із змінами (далі - Положення), Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Пунктом три підпункту 8315 Положення передбачено, що Міністерство юстиції України здійснює контроль за додержанням політичною партією вимог  Конституції  та законів України, а також статуту політичної партії, вживає визначених  законом  заходів у разі порушення політичними партіями  Конституції  та законів України, звертається до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії або про заборону політичної партії; звертається до суду із заявою про анулювання реєстраційного свідоцтва постійно діючого третейського суду у випадках, передбачених законом.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
В частині дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема щодо визначення порядку розгляду справи у спрощеному провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частин другої, третьої, п`ятої  статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
У частинах четвертій, шостій цієї ж статті визначено категорії справ, які розглядають відповідно виключно за правилами загального позовного провадження та які для цілей цього    Кодексу    є справами незначної складності, на які поширюється спрощене провадження. Приміром за пунктом 10 цієї частини такими справами можуть бути інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що суд наділений диспозитивним правом у виборі форми та виду провадження. Вирішуючи питання про вибір форми та виду провадження суд враховує умови і мотиви, за яких можливе прийняття рішення за відсутності учасників справи, категорію спору, характером (змістом) конкретних обставин, складністю та/чи суспільною резонансністю справи, суб`єктним складом учасників справи, іншими критеріями.
Отже, суд першої інстанції при виборі виду провадження керувався предметом розгляду, суб`єктним складом учасників, а також можливістю дослідження обставин, на які посилаються сторони, у письмовому провадженні, виходячи з наявних у справі матеріалів.
Колегія суддів не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції в цій частині.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.   
У зв`язку з цим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а також для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.        
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Політичної партії «Партія захисників Вітчизни» залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                        Л.О. Костюк 

                                                                                                  О.Є. Пилипенко