ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року	Львів	Справа № 300/1074/20 пров. № А/857/12445/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року (суддя – Матуляк Я.П., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестпроект 2012» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Інвестпроект 2012» у травні 2020 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA209300/2020/000001/2 від 02.01.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209300/2020/00001від 02.01.2020. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що митна вартість товару (мандарини-клементини) за ціною договору підтверджена декларантом відповідно до вимог Митного кодексу України, тому відповідач дійшов помилкового висновку про наявність підстав для коригування митної вартості товару та визначення такої вартості за резервним методом. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209300/2020/00001від 02.01.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209300/2020/000001/2 від 02.01.2020. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що  декларантом на підтвердження митної вартості товару не було подано митному органу документів, які мали б підтверджувати заявлену суму транспортних витрат, а також документа, який визначає правовідносини сторін та дозволяє визначити їх взаємні зобов`язання, у тому числі щодо оплати послуг транспортування. Крім того, судом першої інстанції не надано обґрунтування щодо розбіжності у ціні, яка зазначена у експортній декларації від 27.12.2019, та заявленій до митного оформлення фактурній вартості товару.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 28.11.2016 між ТОВ «Інвестпроект 2012» та AGRUMI GR DI GAETANO RAO укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів за №2811/16 (а.с. 31-35).   На виконання умов зовнішньоекономічного контракту та доповнення до контракту від 22.11.2019 позивач ввіз на митну територію України відповідно до рахунку-фактури №14/С/2019 від 23.12.2019 товар (мандарини-клементини) на загальну суму 13417,00 EUR (а.с.20).    Товар, що розмитнювався складався із чотирьох позицій:товар №1 - мандарини-клементини свіжі «калібр 03» 9180 кг за ціною 6885,00 EUR (0,75 EUR/кг);товар №2 - мандарини-клементини свіжі «калібр 04» 1660 кг за ціною 1079,00 EUR (0,65 EUR/кг);товар №3 - мандарини-клементини свіжі «калібр 05» 5840 кг за ціною 3212,00 EUR (0,55 EUR/кг);товар №4 - мандарини-клементини свіжі «калібр 06» 4980 кг за ціною 2241,00 EUR (0,45 EUR/кг).
Для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом подано митному органу декларацію митної вартості UA209300/2020/000007 від 02.01.2020, згідно з якою заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною контракту у розмірі 13417,00 EUR .
Разом із декларацією митної вартості позивачем подано сертифікат відповідності №19100891472 від 23.12.2019, рахунок-проформу №6/00/2019 від 19.12.2019, рахунок-фактуру (інвойс) 14/С/2019 від 23.12.2019, автотранспортну накладну (CMR) №15 від 23.12.2019, фітосанітарний сертифікат UE/IT/1012505 від 23.12.2019, декларацію про походження товару 14/С/2019 від 23.12.2019, платіжний документ №14JBKLJС1 від 20.12.2019, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг ІТ-00133 від 26.12.2019, прейскурант (прас-лист) виробника товару 2019-2020 від 16.12.2019, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією №21/117 від 10.12.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору № б/н від 22.11.2019, зовнішньоекономічний договір № 2811/16 від 28.11.2016, інформацію про позитивні результати проведення державних видів контролю №5017273, копію митної декларації країни відправлення №19ITQ3J1T0039729E4 від 27.12.2019.
Згідно з повідомленням від 02.01.2020 під час митного оформлення, у зв`язку з перевіркою наявної інформації ЦБД та з метою підтвердження числових значень складових митної вартості, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України позивачу запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, виписки з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями .
Декларант повідомив відповідача про те, що банківські платіжні документи, прас-лист, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією долучені до митної декларації. Інші додаткові документи додаватись не будуть .
Відповідачем 02.01.2020 направлено декларанту повідомлення про право вчиняти дії передбачені п.5 ч.2 ст.55 гл.4 Митного кодексу України та у зв`язку з ненаданням декларантом усіх додаткових документів, які вимагались, та визначено митну вартість товару.
У зв`язку з тим, що декларант повідомив відповідача про відсутність додаткових документів, Івано-Франківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА209300/2020/000001/2 від 02.01.2020, згідно з яким митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст. 64 МК України). Перший метод не застосований, у зв`язку з відсутністю в документах, зазначених в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари; 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 МК України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 МК України), та даних на підставі яких можливо визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 МКУкраїни). Неподання декларантом додаткових документів в повному обсязі для підтвердження митної вартості товарів: сума сплачених коштів не відповідає сумі виставленого інвойсу, однак до митного оформлення не подано бухгалтерських чи банківських документів щодо проведення перерахунку щодо оцінюваної чи попередніх партій товару; поданий документ під назвою «прас-лист» адресований лише отримувачу товару, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженому колу покупців; поданий лист ДП «Держзовнішінформ» від 10.12.19 №21/117 не може бути прийнятий як належний висновок щодо якісних та/або вартісних характеристик товару, оскільки складений з порушенням вимог Національного стандарту №1. Джерело інформації на товар №2 №3 №4 цінова інформація ЦБД ЄАІС ДФС-ЕМД №UA408020/2019/101643 від 22.12.2019, ЕМД №UA305160/2019/103409 від 26.12.2019, ЕМД №UA205030/2019/201851 від 24.12.2019. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини другої ст.55 та Главою 4 МК України (а.с.11-12).
Крім того, Івано-Франківською митницею ДФС відповідно до частини 6 статті 54, частини 12 статті 264 МК України винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209300/2020/00001 від 02.01.2020, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару (а.с.13-14). 
Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару (мандарини-клементини) за ціною рахунку-фактури (інвойсу) 14/С/2019 від 23.12.2019, тому рішення про коригування митної вартості товарів за № UA209300/2020/000001/2 від 02.01.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209300/2020/00001від 02.01.2020 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 54 Митного кодексу України  (далі -  МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).
Відповідно до ст.  49,  50 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті  51, частиною першою статті  52 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Як встановлено частиною другою  статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою  статті 53 МК України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.  Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
З матеріалів справи вбачається, що декларантом - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в інтересах позивача було надано митному органу для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення такі документи: сертифікат відповідності № 19100891472 від 23.12.2019, рахунок-проформу №6/00/2019 від 19.12.2019, рахунок-фактуру (інвойс) 14/С/2019 від 23.12.2019, автотранспортну накладну (CMR) №15 від 23.12.2019, фітосанітарний сертифікат UE/IT/1012505 від 23.12.2019, декларацію про походження товару 14/С/2019 від 23.12.2019, платіжний документ №14JBKLJС1 від 20.12.2019, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг ІТ-00133 від 26.12.2019, прейскурант (прас-лист) виробника товару 2019-2020 від 16.12.2019, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією №21/117 від 10.12.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору № б/н від 22.11.2019, зовнішньоекономічний договір № 2811/16 від 28.11.2016, інформацію про позитивні результати проведення державних видів контролю №5017273, копію митної декларації країни відправлення №19ITQ3J1T0039729E4 від 27.12.2019.
Згідно з частинами 1 та 2  ст. 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).
Відповідно до пункту 1 частиною 4  ст. 54 МК України  орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини третьої  статті 53 МК України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4  статті 53 МК України).  Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Як зазначено у пункті 2 ч.4  ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених  у частині 3  статті 53 МК України  підстав, про які митний орган  зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта  із зазначенням  у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.
Натомість надіслане декларанту електронне повідомлення від 02.01.2020 стосовно  необхідності подання  митному органу додаткових документів не містить  відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, а зокрема не містить конкретизованих причин та обставин стосовно виявлених розбіжностей у поданих митному органу документах, а також не містить  переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.
За таким повідомленням від 02.01.2020 декларант повідомив відповідача про те, що банківські платіжні документи, прайс-лист, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, долучені до митної декларації, інші додаткові документи додаватись не будуть.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не було визначено та не було повідомлено декларанта в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій  статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то  частина 1  ст. 55 МК України  передбачає, що  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні  або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6  ст. 54 МК України  передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу;4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, саме ці вище перелічені випадки і є правовою підставою, визначеною  ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості.
Проте, як зазначено вище, відповідач не довів належними доказами обставин відносно наявності у відповідача хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій  статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, про яку в установленому порядку був би повідомлений позивач,  що в подальшому могло б бути правовою підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Частиною 2  статті 55 МК України  визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема: 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4  ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень  статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Статтею 57 Митного Кодексу України  встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Згідно з частиною 5 вказаної статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК  України).
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Матеріалами справи стверджується, що декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, подані документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209300/2020/00001 від 02.01.2020.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься копія висновку ДП “Держзовнішінфорум” від 10.12.2019 №21/117, згідно з яким, рівень цін на мандарини-клементини, країна походження Італія, що постачаються згідно з додатковою угодою від 22.11.2019 до контракту №2811/16 від 28.11.2016, відповідає відпускним цінам виробника на даний товар при поставках в Україну .
Разом з тим, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б спростували зміст рахунку-фактури (інвойс) 14/С/2019 від 23.12.2019.
Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання відповідача на ознаки підробки додаткової угоди до контракту від 16.12.2019, на невідповідність поданого позивачем прайс-листа, на неналежність висновку ДП «Держзовнішіноформ», оскільки такі висновки митного органу не підтверджені належними та допустимими доказами,й жодним чином не спростовують факту правомірності визначення ціни товару позивачем під час його митного оформлення.
Відтак, колегія суддів вважає, що ті розбіжності у поданих документах та про які зазначає відповідач, не є обставиною для коригування вартості товару, оскільки такі розбіжності не мали впливу на формування ціни за одиницю продукції, яка поставлялась та зафіксована у первинних документах.
Разом з тим, враховуючи положення частини 2 статті 53 МК України, документом, що підтверджує митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс), тому подані позивачем документи та їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару, а зазначені відповідачем розбіжності не мають значення для визначенні рівня митної вартості товару.
Отже, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.
Доводи апелянта стосовно розбіжності у ціні, вказаній у рахунку-фактурі та платіжному дорученні, є безпідставними оскільки, у рахунку-фактурі вказано договірну вартість у розмірі 13417,00 Євро, яка і заявлена до розмитнення, тоді як платіжне доручення від 20.12.2019 вказує на оплату такої вартості у розмірі 13285,00 Євро. Вказане свідчить про часткову оплату позивачем товару, що зумовлено порядком ведення господарської діяльності позивача, а саме п. 3 Додаткової угоди до контракту купівлі-продажу № 2811/16 від 22.11.2019. Таким чином, розбіжності щодо ціни у рахунку-фактурі та платіжному дорученні не є обставиною для коригування вартості товару.
Крім того, враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, безпідставними є посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) не була підтверджена, оскільки положення  статті 53 МК  України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунка-фактури (інвойсу). Надані документи, чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, згідно з вимогами  Митного кодексу України.
Незважаючи на можливість у відповідача перевірити (уточнити) достовірність наданих до митного оформлення документів та задекларовану вартість імпортованого товару відповідач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанцій жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури чи його достовірність.
Таким чином, у суду першої інстанції були обґрунтовані підстави для висновку, що  прийняте відповідачем оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
У підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року у справі №300/1074/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 14 січня 2021 року