Номер провадження: 22-ц/813/3828/21 
Номер справи місцевого суду: 509/4155/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               за участю:
               секретаря         Ющак А.Ю.,
               представника Есмеральда- ОСОБА_1 - адвоката Возіяна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Есмеральда- ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Есмеральда- ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

05.08.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Есмеральда- ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), у загальній сумі 500 000 грн. (а.с.1-2).
До подання позовної заяви, позивач просив забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно відповідача Есмеральда- ОСОБА_1 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.08.2019 заяву позивача ОСОБА_2 було задоволено.
04.05.2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача - Есмеральда- ОСОБА_1 , в якому він просив прийняти відзив до спільного розгляду справи, відмовити у задоволенні позовних вимог, скасувати заходи забезпечення позову - арешт, накладений Овідіопольським районним судом Одеської області на його майно, як передчасно накладений (а.с.26-28).
Клопотання обгрунтоване тим, що застосовуючи засоби забезпечення позову, судом не було застосовано вимоги ст.135 ЦПК України. Крім того, в матеріалах позову ОСОБА_2 існують ознаки необґрунтованого позову, так як в позовній заяві зазначено, що в результаті неправомірних дій Есмеральда- ОСОБА_1 за наслідками ДТП ОСОБА_2 спричинена шкода, але вина відповідача не доведена, та кримінальне провадження № 12017160380001255, зареєстроване в ЄРДР 11.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у якому Есмеральда- ОСОБА_1 не мав статусу підозрюваного або потерпілого, поновлене ухвалою Одеського апеляційного суду 19 лютого 2020 року. Також у позовній заяві не викладені обставини та докази на їх підтвердження, тому з урахуванням порушень ч.ч.1-2 ст.174 та п.5 ч.3 ст.175, п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України та основних засад цивільного судочинства існують ознаки завідомо безпідставного позову і існують ознаки зловживання правом на позов. 
Крім того, на думку відповідача поведінка позивача призводить до затягування розгляду справи, оскільки позивач не усуває недоліки позову, та не надає докази, допускаючи поведінку, передбачену п.3 ч.3 ст.141 ЦПК України.

Позивачем суду були надані заперечення на клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, в яких він зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2017 року, близько 21.30 години, Есмеральда- ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки «BMW», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись від перехрестя вулиць Ак.Глушка та Маршала Жукова з м. Одеси у бік м. Чорноморськ Одеської області, у порушення вимог Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем марки «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_2 , яким той керував, рухаючись по цій же дорозі у зустрічному напрямку у бік м. Одеси, а в подальшому зіткнувся з автомобілем марки «Skoda Oktavia» державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 .
За вказаним фактом 11.06.2017 року було зареєстроване кримінальне провадження № 12017160380001255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В подальшому відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений на розгляд до Овідопольського районного суду Одеської області (справа № 509/5266/19).
Позивачем надано до суду копію висновку автотехнічної експертизи № 82-А від 21.03.2019 року щодо механізму зіткнення автомобіля «BMW» з автомобілями «Toyota Camry» та «Skoda Oktavia», який на даний час не визнана недопустимим доказом у справі.
Згідно висновку вказаної експертизи в діях водія автомобіля «BMW» Есмеральда- ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.14.2 в) та вимогам дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а водій автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 своїми односторонніми діями не мав можливості запобігти зіткненню з автомобілем «BMW» під керуванням водія ОСОБА_4 та в його діях, з технічної точки зору, не вбачаються невідповідності вимогам ПДР України.

З метою забезпечення позову позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року була задоволена.
04 травня 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання від представника Есмеральдо- ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , в якому він просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані вище вказаною ухвалою (а.с.26-28).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до Есмеральда- ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, було відмовлено (а.с. 49-51).
В апеляційній скарзі Есмеральда- ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позовуу справі, та постановлення нової, якою задовольнити його заяву про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.71-76).
16.12.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що ухвала суду винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу Есмеральда- ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.06.2020 року – без змін (а.с.97-100).

Крім цього, 24.03.2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява, про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою, яка супроводжується підвищенням температури (а.с.125-126).
Вирішуючи дане питання, колегія суддів звертає увагу, що дана справа в суді апеляційної інстанції перебуває фактично 5 місяців, а також те, що всі учасники повідомлені про час і місце судового засідання, проте, оскільки ОСОБА_2 не надав до суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника заявника апеляційної скарги Есмеральда-Ріко Р.А. – адвоката Возіяна А.А., та на підставі наявних у справі доказів.
При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що раніше позивач ОСОБА_2 вже подавав заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 16.12.2020 року, на 15.00 год., яка була задоволена судом (а.с.113).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заперечень проти неї, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (а.с.97-100), колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Есмеральда- ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існують підстави вважати, що відсутність арешту майна дозволить відповідачу здійснити його відчуження на корить третіх осіб.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2017 року близько 21.30 годині Есмеральда- ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем та рухаючись від перехрестя по вул. Ак. Глушка та Маршала Жукова з м. Одеси в бік м. Чорноморськ Одеської області, у порушення вимог ПДР України, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспорті потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху в результаті чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем.

Аргументи апеляційної скарги про те, що заходи забезпечення не є співмірнми заявленим вимогам, а судом не досліджувалось питання про застосування зустрічного забезпечення, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України  передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів зазначає, що одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно врахував наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про не співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, що на його думку дає суду підстави для зміни заходів забезпечення позову, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі надання суду належних і допустимих доказів цих обставин, відповідач або його представник може звернутись до суду із відповідним клопотанням про зміну одного заходу забезпечення позову іншим, що передбачено ст. 156 УПК України.
Пунктами 4та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що накладання арешту, яке полягає у забороні здійснення юридично значимих дій, не завдадуть відповідачу збитків, оскільки речові якості майна не псуються, права власності особа не позбавляється.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.
Та обставина, що позивач всіляко перешкоджає суду ухвалити у справі законне і обгрунтоване рішення, на що посилається представник  відповідача Есмеральда- ОСОБА_1  – адвокат Возіян А.А.,  не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, так як лише після ухвалення у справі рішення може бути вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, як то передбачено ч.ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу Есмеральда- ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30.03.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

        О.С. Комлева