П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/571/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
26 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства оборони України (відповідача), в якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України у проведенні розрахунку ОСОБА_2 вислуги років на пенсію без зарахування на пільгових умовах періоду проходження військової служби на офіцерських посадах військової прокуратури антитерористичної операції з 04 листопада 2015 року (день включення до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань) по 30 квітня 2018 року (дата завершення антитерористичної операції);
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України провести розрахунок ОСОБА_2 вислуги років на пенсію, зарахувавши період проходження військової служби на офіцерських посадах військової прокуратури антитерористичної операції з 04 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року на пільгових умовах, а саме: один місяць служби за три місяці, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей».
В ході судового розгляду даної справи позивачем подано заяву про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судового рішення у справі №727/8265/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що однією з підстав, які, на думку відповідача, вказують на необґрунтованість позову, є наказ Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) по стройовій частині, м. Краматорськ, від 09 листопада 2015 року №313, яким позивача нібито виключили зі складу сил та засобів Антитерористичної операції. Вважаючи, що у названому наказі відносно ОСОБА_1 допущена помилка, він звернувся до суду із заявою про встановлення факту помилки у цьому наказі. На думку позивача, рішення у вказаній цивільній справі має суттєве значення   для правильного вирішення даного адміністративного спору.
Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 24.11.2020 зупинив провадження у справі №600/571/20-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії   до набрання законної сили судового рішення у справі №727/8265/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументами на підтвердження вимог скарги відповідач зазначає, що участь позивача в АТО документально підтверджується лише днем, коли він був залучений, що і було враховано під час обчислення розрахунку вислуги років на пенсію, оскільки врахування періоду участі в АТО документів загального характеру щодо завершення участі в антитерористичній операції військових частин, установ або підрозділів (без зазначення конкретних осіб), нормативними актами не передбачено.
Також зазначив, що в особовій справі позивача відсутні документи, що підтверджують право на пільгове обчислення вислуги років один місяць служби за три у 2015-2018 роках. 
Вважає, що встановлення юридичного факту помилки в наказі буде лише підставою для проведення повторного підрахунку вислуги років позивача та здійснення перерахунку пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 “Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення” коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.
Також зазначає, що оскільки антитерористична операція завершена 30.04.2018, штаб антитерористичної операції не функціонує, а штаб антитерористичного центру при СБУ не є його правонаступником, внесення змін до наказів Першого заступника керівника антитерористичного центру при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) суперечить діючому законодавству, а тому для законного та неупередженого рішення суду в зазначеній справі необхідне встановлення дійсних обставин справи в частині наявності чи відсутності помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , проходив військову службу на офіцерських посадах військової прокуратури антитерористичної операції та об`єднаних сил, приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції та операції об`єднаних сил в Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 08 липня 2015 року №312, на підставі наказу військового прокурора сил антитерористичної операції від 04 листопада 2015 року №106к, ОСОБА_1 вважається таким, що з 04 листопада 2015 року до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.
Згідно з наказом військового прокурора об`єднаних сил від 10 липня 2018 року №136к позивача звільнено з 15 липня 2018 року з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури об`єднаних сил, виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення та направлено в розпорядження генерального прокурора України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.
Відповідно до наказу Генерального прокурора України від 10 липня 2018 року №370-вк, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, позивача призначено з 16 липня 2018 року на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів та виконанням судових рішень у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.
На підставі наказу Міністерства оборони України від 25 лютого 2020 року №94 наказом генерального прокурора від 28 лютого 2020 року №540ц позивача, звільненого з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 04 березня 2020 року виключено зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направлено його особову справі до Чернівецького міського військового комісаріату Чернівецької області.
У зв`язку з ліквідацією Головної військової прокуратури та створенням Офісу Генерального прокурора Міністерством оборони України проводились заходи щодо обрахунку вислуги років на пенсію військовослужбовців військової прокуратури у зв`язку з їх звільненням з військової служби.
Згідно розрахунку №3930 вислуги років військовослужбовця на пенсію до вислуги років позивача на пільгових умовах зараховано один день (з 04 листопада 2015 року по 05 листопада 2015 року), тобто день включення до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань, відповідно до наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 08 листопада 2015 року №312.
У позовній заяві позивач вказує, що не погодившись із зазначеними діями, він звертався із заявою до Міністерства оборони України щодо перегляду комісією Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби.
Згідно інформації викладеної в листі Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 21 лютого 2020 року №226/769 позивача повідомлено про дії та рішення, прийняті за його заявою та вказано про повідомлення з Департаменту фінансів МО України. Зокрема, вказано про те, що  Департаментом фінансів було складено новий розрахунок вислуги років па пенсію (№ 4259 від 11 лютого 2020 року).
Крім цього, повідомлено, що Департаментом фінансів зазначено, що період участі позивача в антитерористичній операції з 05 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року не підтверджено відповідними документами в особовій справі. За таких умов для врахування цього періоду на пільгових умовах підстав немає. Особова справа позивача з новим розрахунком вислуги років на пенсію надіслана для опрацювання до Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора.
Поряд з цим, згідно матеріалів справи, свою позицію у спірних відносинах відповідач обґрунтовує посиланням на наказ Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) по стройовій частині, м. Краматорськ, від 09 листопада 2015 року №313.
В ньому зазначено про виключення позивача зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань в день зарахування до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей – 04 листопада 2015 року.
Однак позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, заперечує вказану вище обставину та наголошує на допущенні помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313 відносно нього.
Також встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313.
Ухвалою названого суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі №727/8265/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.
Враховуючи, що однією з підстав, якими відповідач обґрунтовує свою позицію у цьому спорі, є наказ Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) по стройовій частині, м. Краматорськ, від 09 листопада 2015 року №313,  а позивач, у свою чергу, заперечує інформацію, наведену у цьому наказі  відносно нього, тому суд першої інстанції обгрунтовано погодився із твердженням останнього про те, що рішення у справі про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313 матиме значення для встановлення дійсних обставин даної справи та, відповідно, прийняття рішення у ній.
Тобто, за наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої адміністративної справи №727/8265/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту помилки в наказі від 09 листопада 2015 року №313, рішення у якій станом на 24 листопада 2020 року не набрало законної сили, при тому, що наявні у цій справі докази, надані сторонами в ході її судового розгляду, не дозволяють в повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №727/8265/20.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про зупинення провадження у справі №600/571/20-а. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.