КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №359/4844/2019                                                                                 Головуючий у І інстанції - Борець Є.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/5905/2021                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
29 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду           Київської області від 16 листопада 2020 року
у справі за позовом виконавчого комітету Бориспільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди, пені, суми інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, - 
 
встановив:
 
В червні 2019 року виконавчий комітет Бориспільської міської ради звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди, пені, суми інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звела індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
23 січня 2015 року була зареєстрована подана нею декларація про готовність цього об`єкта нерухомого майна до експлуатації №КС14215023002. 
Відповідач ухиляється від укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя. 
У зв`язку з цим виконавчий комітет Бориспільської міської ради зазнав упущену вигоду в розмірі 99788 гривень. 
ОСОБА_1 відмовляється добровільно відшкодувати збитки.
Просив стягнути з відповідача на користь позивача упущену вигоду в розмірі 99 788 гривень, пеню в розмірі 18 161 гривні, суму інфляції за час прострочення в розмірі 32 430 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 984 гривень.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року, вищезазначений позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Бориспільської міської ради упущену вигоду в розмірі 99 788 гривень, суму інфляції за час прострочення в розмірі 32 430 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 984 гривень.
У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення пені відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що 08 січня 2020 року її представником подано до суду заяву про застосування позовної давності.
Зазначала, що позов не підлягав задоволенню з причини того, що позивач звернувся до суду поза межами строків встановлених ст.257 ЦК України, тобто, після спливу трирічного терміну з моменту, коли позивач довідався або міг довідатися про свої порушені права, і у нього виникло право на звернення до суду.
Також зазначає, що обов`язок укладення відповідного договору покладений на замовника будівництва Законом України «Про врегулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12 березня 2011 року.
Повідомлення відповідача про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл, зареєстровано у Інспекції ДАБК у Київській області за №291 від 19 жовтня 2010 року.
До цього діяв Закон України «Про планування і забудову територій», яким не було передбачено такого обов`язку.
І лише 16 вересня 2008 року Закон було доповнено ст.27-1, де передбачено, що «Замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті».
Порядок залучення та розрахунку розміру пайової участі у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя, затверджено рішенням Бориспільської міської ради від 20 грудня 2011 року №1562-19-VI.
Таким чином, позивачу було достовірно відомо про намір відповідача здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті з 19 жовтня 2010 року.
Вважає, що в даному випадку на позовні вимоги поширюється положення ст.257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач - виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області довідався або міг довідатися про порушення прав і законних інтересів.
В даному випадку, термін позовної давності для позивача розпочався з моменту звернення відповідача до Інспекції ДАБК у Київській області за №291 від 19 жовтня 2010 року, відповідно з цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Проте, позивач прийняв рішення реалізувати таке право лише 04 червня 2019 року.
Звертає увагу, що якщо припустити, що позивачу стало відомо про вказані обставини з 25 січня 2015 року, тобто з часу реєстрації Інспекцією ДАБК в Київській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації, якою було прийнято в експлуатацію індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 , то все рівно позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку загальної позовної давності.
Окрім цього апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що договір між замовником та органом місцевого самоврядування укладено не було, а відтак і не було визначено всі істотні умови такого договору.
Відповідно, вимога про виконання зобов`язання за договором, якого сторони не уклали суперечить вимогам закону.
Просила, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
На апеляційну скаргу виконавчий комітет Бориспільської міської ради подав відзив, який обґрунтовував тим, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована 23 січня 2015 року.
Органи місцевого самоврядування не мають функцій контролю за здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і таким чином не можуть ініціювати укладення Договору про пайову участь у терміни визначені Законом, оскільки не можуть знати, коли саме Забудовник планує ввести об`єкт будівництва в експлуатацію.
Будівництво громадянами житла може відбуватись протягом багатьох років і кінцеву дату будівництва знає лише Забудовник.
Таким чином, строк позовної давності слід рахувати з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права, а не з моменту коли у забудовника виник обов`язок прийняти участь у розвитку інфраструктури міста або коли Забудовник зареєстрував декларацію про готовність не виконавши при цьому свого обов`язку щодо сплати коштів пайової участі.
Після проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради на адресу міської ради було направлено листа Північним Офісом Держаудітслужби від 28 серпня 2018 року і позивач дізнався про порушення свого права.
Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури Борисполя є протиправною формою поведінки, внаслідок чого міська рада була позбавлена права отримання відповідної суми коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.
В бездіяльності відповідача наявний склад цивільного правопорушення, а саме:
- протиправна поведінка виявилась у тому, що договір про пайову участь із органом місцевого самоврядування всупереч вимогам ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності відповідачем не укладено.
- збитки виникли внаслідок невиконання відповідачем вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки виконавчий комітет не отримав дохід у розмірі 99 788 грн.
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками є очевидним.
- наявна вина відповідача, яка в силу ст. 40 зазначеного Закону звернулась до міської ради щодо укладання договору пайової участі та не перерахувала кошти.   
Просив, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 побудувала індивідуальний житловий будинок площею 453,2 кв.м. по АДРЕСА_1 .
23 січня 2015 року в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області була зареєстрована декларація про готовність вказаного об`єкта нерухомого майна до експлуатації №КС14215023002.
Зі змісту декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КС14215023002 від 23 січня 2015 року вбачається, що кошторисна вартість будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 2494709 гривень. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, у відповідності до Порядку залучення та розрахунку розміру пайової участі у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя, затвердженого рішенням Бориспільської міської ради №1562-19-VI від 20 грудня 2011 року, становив 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 5 відсотків загальної кошторисної вартості реконструкції об`єкта; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
Ці обставини свідчать про те, що у ОСОБА_1 виникло зобов`язання сплатити до місцевого бюджету пайовий внесок у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя в розмірі 99 788 гривень (2494709 : 100% х 4%).
ОСОБА_1 ухилилась від укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя, а також від сплати вказаного внеску до місцевого бюджету.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ухилилась від укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя, а також від сплати вказаного внеску до місцевого бюджету, виконавчий комітет Бориспільської міської ради зазнав упущену вигоду в розмірі 99788 гривень. 
Між бездіяльністю відповідача та заподіяними збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. 
ОСОБА_1 ухиляється від добровільного відшкодування збитків. 
На підставі ч.2 ст.625 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання додатково сплатити виконавчому комітету Бориспільської міської ради суму інфляції за час прострочення в розмірі 32 430 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 984 гривень.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що Бориспільською міською радою було прийнято рішення від 20 грудня 2011 року №1562-19-VІ, згідно якого затверджено, викладений у новій редакції, Порядок пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя, Методику розрахунку пайової участі замовників у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя при зміні функціонального призначення об`єктів, загальна кошторисна вартість яких не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, а також Типовий договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя.
Так, згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3 ч.1 Порядку, визначено залучення, розрахунок розміру пайової участі замовників у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя. 
Замовник, який має намір щодо впровадження проектів будівництва, реконструкції, зміни функціонального призначення об`єктів, що знаходяться на території м. Борисполя, зобов`язаний взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.
Пайова участь замовників у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя є внеском, який замовник перераховує до Цільового фонду соціально-економічного та культурного розвитку міста - до 31 грудня 2011 року та до бюджету розвитку - з 01 січня 2012 року.
Замовники залучаються до участі у розвитку і створені інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя на підставі договору про пайову участь.
Пунктами 4.1,4.2,4.4 ч.4 Порядку передбачено, що пайова участь сплачується на підставі Договору, укладеного між замовником та виконавчим комітетом міської ради в особі міського голови.
Обов`язок укладення договорів про пайову участь з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями покладається на відділ економічної та інвестиційної політики виконавчого комітету міської ради, з фізичними особами-на управління містобудування та архітектури.
Договір укладається після звернення замовника та передує оформленню дозвільних документів на будівництво(реконструкцію).
Згідно п.5.2 ч.5 Порядку, розмір пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста становить:
- 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель і споруд;
- 5 відсотків загальної кошторисної вартості реконструкції об`єкта;
- 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
У п.п.6.1,6.2 ч.6 Порядку зазначено, що пайова участь сплачується на підставі Договору у грошовій формі в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається Договором, але не пізніше кінцевого терміну дії Договору:
- для об`єктів, що вводяться в експлуатацію до 01 січня 2013 року, кошти пайової участі повинні бути сплачені не пізніше одного місяця після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, але до прийняття рішення про оформлення майнових прав;
- для об`єктів, що будуть введені в експлуатацію з 01 січня 2013 року, кошти пайової участі повинні бути сплачені до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації документу, що підтверджує готовність об`єкта до експлуатації.
Пунктами 8.1,8.4 Порядку визначено, що замовникам без наявності укладеного Договору забороняється здійснювати роботи на будівельному майданчику.
При відсутності довідки про повне виконання умов Договору забороняється реєстрація майнових прав на об`єкти нерухомості.
Як вбачається з п.9.1, цей порядок набирає чинності з дня опублікування рішення про його затвердження.
21 грудня 2011 року рішення міської ради від 20 грудня 2011 року №1562-10-ІV «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 03 березня 2009 року №5493-48-V «Про затвердження порядку пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя» було опубліковано на офіційному веб-сайті Бориспільської міської ради.
Вищезазначене також встановлено у  рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року (справа №359/3081/19), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.  
Колегією суддів також встановлено, що 23 січня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за №КС14215023002, якою прийнято в експлуатацію житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 453,2 кв.м., замовником будівництва якого є відповідач ОСОБА_1 .
Відповідно до даних декларації про готовність об`єкта до експлуатації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 2494700 грн.
Як стверджує позивач, відповідач відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку був зобов`язаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 99 788 грн. (2 494 700 грн. (кошторисна вартість) х4 % (розмір пайової участі)).
У цьому зв`язку, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2,3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
При цьому за змістом чинної на той час ч.6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
При цьому, за змістом ч.5 цієї статті, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, який є підставою для сплати пайового внеску у визначеному в ньому розмірі та строки.
Та, як було передбачено у ч.8 чинної на той час ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.
Так, згідно з ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у чинній станом на 2015 рік редакції, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
Таким чином, єдиною підставою для сплати величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є договір, що також визначено вищевказаним Порядком, що був затверджений позивачем.
Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі замовника у створені інфраструктури м. Борисполя.
Натомість, між Бориспільською міською радою та відповідачем договір про пайову участь не укладався, і позивач з вимогою про спонукання відповідача укласти такий договір до суду не звертався.
Посилання позивача на положення ст.ст.22,1166 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.
Так, згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, тобто дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. 
У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.
Терміном «збитки» позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. 
Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. 
Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. 
Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.
Таким чином, наведені норми законодавства пов`язують відшкодування збитків з порушенням учасником господарських (цивільних) відносин відповідного зобов`язання, що потягло негативні наслідки для іншого учасника таких правовідносин.
Як зазначено у позовній заяві, відповідач ОСОБА_1 порушила визначені ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зобов`язання, що полягає в не укладенні договору пайової участі, що потягло за собою несплату відповідачем коштів пайової участі, від так і недоотримання відповідних коштів місцевим бюджетом.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України, правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). 
Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.
Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як було зазначено вище, ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містить вказівку на необхідність укладення між сторонами договору пайової участі до прийняття об`єкту в експлуатацію, а також визначає істотні умови договору, серед яких - розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі. Відсутність цих, визначених сторонами істотних умов договору, не дає можливості визначити розмір зобов`язань відповідача та відповідність цим умовам наведеного позивачем розрахунку сум, що підлягають стягненню.
Колегія суддів, також звертає увагу, що положення ст.1166 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки відсутній факт заподіяння позивача майнової шкоди.
Крім того, представником відповідача заявлено про порушення позивачем строків позовної давності, про застосування якого заявив у заяві (а.с.61-64).
Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У відповідності до ч.1 ст.257, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як встановлено з позовної заяви, про порушення свого права позивач вказує на дату реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме - 23 січня 2015 року.
Враховуючи вищенаведені вимоги цивільного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що строк позовної давності за вимогою щодо стягнення упущеної вигоди по сплаті коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання сплинув - 23 січня 2018 року, проте позивач звернувся до суду з даним позовом - 04 червня 2019 року.
Обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю, відсутністю підстав для стягнення коштів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3585,66 грн.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
          Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову виконавчого комітету Бориспільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди, пені, суми інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми - відмовити.
Стягнути з виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області (Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 72, код ЄДРПОУ 33003375) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 585 (три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 66 коп.   
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба