УХВАЛА

27 січня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/1961/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С. В. - доповідач, Губенко Н. М., Кролевець О. А., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада                 2020 року (головуючий суддя Бородіна Л. І., судді: Лакіза В. В., Плахов О. В.) та рішення Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2020 року (суддя Байбак О. І.)
у справі № 922/1961/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут"
до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області
про стягнення 4672,22 грн,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також ГУ ДПС у Харківській області, скаржник) про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 8 лютого 2019 року № 41СВ617-457-19 у розмірі 4672,22 грн, з яких: 4351,83 грн заборгованості, 215,28 грн пені, 31,08 грн 3% річних, 74,03 грн інфляційних втрат.
Господарський суд Харківської області рішенням від 10 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року, позов задовольнив; стягнув з ГУ ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" 4351,83 грн заборгованості, 215,28 грн пені, 31,08 грн 3% річних, 74,03 грн інфляційних втрат.
22 грудня 2020 року ГУ ДПС у Харківській області звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року та рішення Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2020 року у справі №   922/1961/20.
14 січня 2021 року на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року та рішення Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2020 року у справі № 922/1961/20.
Перевіривши касаційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до статті 15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)   справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у сумі 4672,22 грн. Отже, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року (210200,00 грн), а тому відповідно до положень ГПК України ця справа є малозначною.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої   статті 287 ГПК України   випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.
Необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі                                           ГУ ДПС у Харківській області обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції прийняті з порушенням норм матеріального права. 
Проте скаржник не зазначає жодних обґрунтувань, які б підпадали під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
З огляду на відсутність у касаційній скарзі обґрунтувань, передбачених пунктом  2 частини третьої статті 287 ГПК України, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року та рішення Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2020 року у справі № 922/1961/20, згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 12, 15, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року та рішення Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2020 року у справі № 922/1961/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                 С. В. Бакуліна 
Судді                                                                                          Н. М. Губенко
                                                                                               О. А. Кролевець