УХВАЛА

17 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/377/20
адміністративне провадження № К/9901/8166/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 року та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
-  адміністративний позов ОСОБА_1 до МВС України та ГУ МВС в м.  Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити;
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України стосовно прийняття рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до ст. 23 ЗУ "Про міліцію" та Постанови КМУ від 12 травня 2007 року №  707 "Про затвердження порядку та умов виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції в розмірі 38976,00 гр. та направлення такого рішення для виплати ГУ МВС України у м. Києві; 
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийнятій рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до ст. 23 ЗУ "Про міліцію" та Постанови КМУ від 12 травня 2007 року № 707 "Про затвердження порядку та умов виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції" в розмірі 336061,44 гр. та направити таке рішення для виплати ГУ МВС України у м. Києві з врахуванням виплати проведеної 13.12.2019 року в розмірі 38976,00 грн.; 
-  звільнити Позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір" за подання даного адміністративного позову.
Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 29 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовив.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Не погодившись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 09 березня 2021 року.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини 2   статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення   статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   і   статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини 5   статті 328 КАС України   обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини 6   статті 12 КАС України   для цілей цього   Кодексу   справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини 6   статті 12 КАС України   віднесена до справ незначної складності.
Відповідно до частини 5   статті 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню:
1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом;
2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5   статті 328 КАС України.
Вказана справа розглянута в порядку загального позовного провадження, однак в силу положень пункту 3 частини 6   статті 12 КАС України вона є справою незначної складності.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Позивач в обґрунтування підстав для касаційного оскарження у своїй касаційній скарзі посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у справа, що має виняткове значення для нього, як для інваліда ІІ групи, трудова діяльність якого була пов`язана з підвищеним ризиком для життя і здоров`я, захистом правопорядку в державі, прав і свобод людини і громадянина, утвердженням законності та подоланням злочинності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставини, наведеної у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини 1   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09   жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 року та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          Л.В. Тацій
Суддя                                                                                                              А.Ю. Бучик
Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко