ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5574/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя, повний текст ухвали виготовлено 14.12.2020 року) у справі № 280/5574/20 за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради  Вільнянського району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:
18.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)  звернулась до суду з позовом до Любимівської сільської ради  Вільнянського району Запорізької області (далі по тексту - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 ,  в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд зобов`язати відповідача направити комісію  сільради по АДРЕСА_1 для складання акту комісії на предмет: проживання у дворі ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , зафіксувати факт сільради проживання у дворі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; зафіксувати актом ремонт хати АДРЕСА_1 - криші хати яка вкрита шифером та встановлено вершала криші для відводу води. Черепиця біла всипано доріжки заїзду у двір, та використовується як складова в відмостці біля хати яка відмостка виконана по периметру хати і залишилось добудувати 7 метрів відмостки біля хати. У тексті позовної заяви позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь    моральну шкоду в розмірі 200000 гривень, матеріальну 1500 гривень.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області  повторно розглянути звернення      ОСОБА_1 - заяву вх. № 414/02-03-10 від 31.07.2020 - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів  ст.19 Закону України «Про звернення громадян».    
08.12.2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла від позивача ОСОБА_1 заява про розподіл судових витрат у справі, про стягнення з відповідачів солідарно судові витрати по справі № 280/6508/20 в сумі 54800 гривень і моральну шкоду 200000 гривень.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат і моральної шкоди відмовлено. 
          З ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу. Апелянт вказувала, що звернулась до суду з адміністративною позовною заявою а не заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Апелянт вказувала, що судом першої інстанції протиправно не було зареєстровано її позов та передано судді як заяву до раніше розглянутої справи, спотворено процесуальний документ та названо його не позовом а заявою. Апелянт вказувала, що її позов не розглянуто у спосіб визначений Законом. Вказує, що не зверталась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, вимога не стосується щодо ухвалення додаткового рішення.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
          Суд першої інстанції приймаючи ухвалу про відмову у відшкодуванні судових витрат, виходив з того, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів - договорів, рахунків тощо. Заявник просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у зв`язку із розглядом справи № 280/5574/20 у розмірі 54800  грн., проте до заяви  про відшкодування судових витрат і моральної шкоди  не долучено жодних  доказів на підтвердження того, що судові  витрати по справі № 280/5574/20 склали саме 54800 гривень. Суд першої інстанції вказував, що рішенням від 09.11.2020 року по справі № 280/5574/20   вже  вирішено питання щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн., а саме суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 200000 грн. 00 коп. Підстави для задоволення  заяви в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. відсутні, оскільки  судом по справі №280/5574/20  було вирішено таке питання.
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ,в тому числі про стягнення з відповідача на її користь    моральної шкоди в розмірі 200000 гривень, матеріальної шкоди 1500 гривень. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області  повторно розглянути звернення      ОСОБА_1 - заяву вх. № 414/02-03-10 від 31.07.2020 - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів  ст.19 Закону України «Про звернення громадян».    У частині вирішення питання про розподіл судових втрат та стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4  ст.23 Цивільного кодексу України). Позивач у позові документально не довів завдання йому моральної шкоди відповідачем. Суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 200000 грн. 00 коп. Позивачем не надано до суду доказів завдання йому відповідачем матеріальної шкоди у сумі 1500 грн. 00 коп. 
Судом першої інстанції при винесенні рішення вирішено питання про розподіл судових витрат.
08.12.2020 року до суду надійшла «адміністративна позовна заява по відшкодуванню судових витрат по справі № 280/5574/20», в якій позивач просила вирішити питання про розподіл судових витрат у справі № 280/5574/20 шляхом стягнення з відповідачів солідарно на свою користь витрати в сумі 54800 гривень і моральну шкоду 200000 гривень. Доказів понесення витрат по справі № 280/5574/20 у розмірі 54800 гривень до заяви не долучено. 
Згідно частин 1, 4 ст. 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 
          Згідно частин 1, 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: зокрема,  зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;  виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
          Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
          Згідно пп. 5 п. 21 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого  рішення Ради суддів України 26.11.2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів Українивід 02.03.2018 року № 17) передача судової раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо: заяви або клопотання, що надійшли для вирішення питання про прийняття додаткового судового рішення, виправлення описок та помилок, роз`яснення судового рішення, повернення судового збору.
          Суд апеляційної інстанції вважає, що подання позову а не заяви в межах предмету позову, який вже вирішено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року у справі № 280/5574/20, в якій ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача судові витрати та моральну шкоду, по суті є заявою про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат у даній справі. 
          Надання заяві про розподіл судових витрат у справі № 280/5574/20 назви «адміністративна позовна заява по відшкодуванню судових витрат по справі № 280/5574/20», не робить таку заяву позовом. У позовній заяві викладаються нові позовні вимоги, їх обґрунтування. Повинні бути вказані вимоги відмінні, окремі від вимог, що були предметом розгляду у іншій справі. 
          Оскільки питання стягнення моральної шкоди у даній справі вже розглянуто та рішенням суду від 09.11.2020 року прийнято відповідний висновок про відмову у задоволенні позовної вимоги, то повторно позовні вимоги не розглядаються.
          Вимоги заяви про розподіл судових витрат у справі № 280/5574/20 розглянуті у межах справи, відношення до якої така заява має. 
          Вимоги «вирішити питання про розподіл судових витрат у справі № 280/5574/20 шляхом стягнення з відповідачів солідарно на свою користь витрати в сумі 54800 гривень і моральну шкоду 200000 гривень» мають посилання як на номер справи 280/5574/20 та і предметно вказують на відношення заяви до певної адміністративної справи. Наявність номеру справи у вимогах робить можливим ідентифікувати заяву як заяву про розподіл судових витрат саме по справі № 280/5574/20.
          Отже, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
          Розподіл судових витрат у справі шляхом стягнення витрат в сумі 54800 гривень і моральну шкоду 200000 гривень є недоречним, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року було вирішено питання про судові витрати. Подання заяви про розподіл судових витрат можливе у разі коли судом при ухваленні рішення не вирішено чи не повністю вирішено питання про судові витрати, що здійснені сторонами у справі. 
          Згідно ст. 132, ч. 3, ч. 7 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;  пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;  пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судові витрати, здійснені позивачем у справі, мають бути документально підтверджені.  Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надала докази понесення нею судових витрат у справі. Неможливо стягувати з відповідача витрати, які позивач вважає своїми витратами, однак не надає докази їх понесення. 
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись  ст.ст. 132,  139, 252, 316, 322, 325, 328  КАС України, суд,- 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 280/5574/20  - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова