СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р.                                                                         Справа № 922/318/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя             Бородіна Л.І., суддя  Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників сторін:
прокурор - Ногіна О.М., посвідчення №057318 від 09.10.2020,
1-го відповідача - Цуварев О.Ф. (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань),
2-го відповідача - Цуварев О.Ф. (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань),
3-го відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх.№2770Х/2) та апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№2772Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Шарко Л.В., час проголошення рішення - 12:57год., дата складання повного тексту рішення - 21.09.2020, у справі №922/318/20 
за позовом Керівника Харківської  місцевої прокуратури № 5 Харківської області,             м. Харків,
до 1-го відповідача Харківської міської ради, м. Харків, 2-го відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, 3-го відповідача фізичної особи-підприємця Кітіцина С.А., м. Харків,
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №5 звернувся до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить:
- визнати незаконним та скасувати пункт 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18,
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за №1609 та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності №31016687 від 02.04.2019,
- зобов`язати ФОП Кітіцина С.А. ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частину місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, в житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення.
Судові витрати просить покласти на відповідачів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що одразу після укладення договору оренди нежитлових приміщень ФОП Кітіцин С.А. звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом, у якому просив дозволити приватизацію орендованих приміщень. При цьому, до листа не було долучено жодних доказів, які б надавали право на таку приватизацію.
За результатами розгляду вказаного листа Харківською міською радою було прийнято відповідне рішення, яким дозволено приватизувати об`єкт нерухомого майна шляхом викупу. У подальшому, між ФОП Кітіциним С.А. та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради укладено договір купівлі-продажу, за яким ФОП Кітіцин С.А. приватизував нежитлові приміщення.
Однак, як вказує прокурор, ФОП Кітіцин С.А. поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді по день подачі заяви до міської ради для викупу, не здійснив. У звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заяві з проханням надати дозвіл на приватизацію, а також у приватизаційній справі, будь-які відомості про такі поліпшення відсутні.
Таким чином, на думку прокурора, Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, відтак рішення міської ради вважає незаконним, а договір купівлі-продажу, що суперечить вимогам законодавства, має бути визнаний недійсним.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 позовні вимоги задоволено частково; визнано незаконним та скасовано пункт 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за №1609; та скасовано запис про проведену державну реєстрацію права власності №31016687 від 02.04.2019; закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху №28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частину місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, в житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення. 
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що станом на час розгляду справи спірне нерухоме майно відчужене відповідачем (ФОП                Кітіциним С.А.) на користь ОСОБА_1., який не є учасником даного процесу, відтак, клопотання прокурора про закриття провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради спірні нежитлові приміщення, а Харківську міську раду Харківської області - прийняти вказані приміщення, слід задовольнити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
У частині задоволених позовних вимог суд дійшов висновку, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, оскільки ФОП Кітіцин С.А. поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді по день подачі заяви до міської ради для викупу, не здійснив; обраний спосіб приватизації є не лише незаконним, а й суперечить інтересам держави та територіальної громади.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати частково; ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову керівника Харківської  місцевої прокуратури № 5 Харківської області до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця Кітіцина С.А. про визнання незаконним та скасування пункту 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18;                        визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що Харківською місцевою прокуратурою №5 не обґрунтовані та не доведені підстави представництва інтересів держави в суді; а відповідачі діяли у відповідності до вимог законодавства, що регулює порядок приватизації комунального майна при прийнятті рішення про відчуження, і порушення прав територіальної громади м. Харкова не мало місце.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/318/20; встановлено учасникам справи строк до 05.11.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк до 05.11.2020 для подання до суду заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 17.11.2020 о 14:15год.
Також, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Харківська міська рада звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову керівника Харківської  місцевої прокуратури №5 Харківської області до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця Кітіцина С.А. про визнання незаконним та скасування пункту 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади         м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С; повернення нежитлових приміщень і скасування запису про державну реєстрацію відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вирішення питання щодо приватизації об`єктів комунального майна здійснюється органами місцевого самоврядування на пленарних засіданнях: Харківською міською радою дотримано спосіб прийняття оскаржуваного рішення щодо відчуження комунального майна відповідно до закону, рішення прийнято на черговій сесії міської ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, проводилась доповідь і обговорення проекту рішення, і за його результатами більшістю голосів присутніх депутатів рішення було прийнято.
Як вказує апелянт, господарським судом в оскаржуваному рішенні не надано правової оцінки пункту 5.6. договору оренди, яким передбачено переважне право орендаря на викуп, а Закон України "Про оренду державного та комунального майна" та Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не передбачали заборони щодо переважного права орендаря на придбання комунального майна, отже, на правовідносини, які виникають між наймодавцем та наймачем у разі продажу майна, переданого у найм (оренду), поширюється дія норм, закріплених у частині 2 статті 777 Цивільного кодексу України і статті 289 Господарського кодексу України, а договір купівлі-продажу нежитлових приміщень відповідає вимогам статті 203 Цивільного кодексу України.
Апелянт також посилається на те, що господарським судом не надано оцінки положенням Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17, стосовно визначення способу приватизації.   
Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції невірно застосовано положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру", без врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2019 у справі №587/430/16-ц. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/318/20; встановлено учасникам справи строк до 16.11.2020 (з урахуванням строку поштового перебігу) для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк до 16.11.2020 (з урахуванням строку поштового перебігу) для подання до суду заяв і клопотань. Оскільки Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і Харківська міська рада оскаржують один процесуальний документ - рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/318/20, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і Харківської міської ради  на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 в одному спільному апеляційному провадженні у судовому засіданні 17.11.2020 о 14:15год.
06.11.2020 (05.11.2020 подано до підприємства поштового зв`язку) від Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх.№10749), зазначає, що недотримання під час проведення приватизації вимог чинного законодавства, принципів відкритості, максимальної ефективності та економії, унеможливлювало раціональне та ефективне використання комунального майна, що у свою чергу, порушує матеріальні інтереси держави, а також безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади.
Як вказує прокурор, Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації - Управління комунального майна, укласти відповідний договір купівлі-продажу. При цьому, такий продаж має бути проведений шляхом аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках продаж може бути проведений шляхом викупу орендарем об`єкту, який вже перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. Однак, у даному випадку ФОП Кітіцин С.А. не подавав документи, передбачені пунктом 2 Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. 
З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 - без змін.
16.11.2020 від Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№11116), вважає, що необґрунтовані доводи апелянта щодо дотримання способу та порядку приватизації не спростовують вірних висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним і скасування оскаржуваного рішення міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу і скасування запису про державну реєстрацію прав. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 - без змін.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 16.11.2020, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя                   Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 були задоволенні клопотання Харківської міської ради і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відкладення розгляду справи і розгляд справи відкладено на 03.12.2020 о 14:15год.
02.12.2020 до апеляційного господарського суду від Харківської міської ради надійшла заява про зупинення провадження у справі №922/318/20 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/623/20, яка за характером спору та сферою правового регулювання є подібною даній справі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи, що правовідносини у справі №922/318/20 та у справі №922/623/20 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними, висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/623/20 має суттєве значення для вирішення спору в цій справі, було задоволено заяву Харківської міської ради про зупинення провадження у справі №922/318/20; зупинено апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та апеляційної скарги Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/318/20 до складення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повного тексту судового рішення у справі №922/623/20.
18.02.2021 від Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №922/318/20 з розгляду апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та апеляційної скарги Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 (вх.№2133), посилаючись на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16.02.2021 опубліковано постанову об`єднаної палати Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №922/623/20.
Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення апеляційного провадження у справі №922/318/20, усунуті, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 клопотання Харківської обласної прокуратури про поновлення апеляційного провадження було задоволено і поновлено апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та апеляційної скарги Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020; призначено справу до розгляду на 16.03.2021 о 10:15год.
10.03.2021 від Харківської міської ради надійшла заява (вх.№2918) про зупинення провадження у справі №922/318/20 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/3014/19 зі схожих правовідносин.
До заяви Харківською міською радою додано копію ухвали Верховного Суду від 03.02.2021 про передачу справи №922/3014/19 на розгляд Великої Палати.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гези Т.Д., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 16.03.2021 представник апелянтів оголосив доводи апеляційних скарг, просить скарги задовольнити.
Прокурор проти доводів апеляційних скарг заперечує, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 - без змін.
Заяву про зупинення провадження у справі №922/318/20 представник Харківської міської ради просить залишити без розгляду, оскільки Великою Палатою не було прийнято до розгляду справу №922/3014/19.
Апеляційним господарським судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02.03.2021 справу №922/3014/19 за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, фізичної особи - підприємця Томка Андрія Івановича, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди землі повернуно відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
З огляду на викладене, а також враховуючи усне клопотання представника міської ради про залишення заяви без розгляду, заява Харківської міської ради про зупинення провадження у справі №922/318/20 залишається судом без розгляду.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційних скарг, представник апелянтів і прокурор висловили свої доводи і вимоги щодо апеляційних скарг, колегія суддів вважає за можливе розглянути скарги в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, заслухавши у судовому засіданні представника апелянтів і прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, Харківською місцевою прокуратурою №2 здійснюється процесуальне керівництво по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017221080000002 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України. Відомості в ЄРДР внесені за фактами службового підроблення під час оцінки та продажу комунального майна Харківською міською радою.
У позові прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 (справа №639/687/19) в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (далі - Управління комунального майна) було проведено вилучення ряду приватизаційних справ, в тому числі щодо приватизації нежитлових приміщень, розташованих за адресою:                     м. Харків, вул. Примерівська, 18.
Житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, рішенням 12 сесії Харківської міської Ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 "Про комунальну власність міста Харкова" зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Харкова у складі Московського ЖЕО-1; на момент прийняття оскаржуваного рішення та укладання договору купівлі-продажу власником даних нежитлових приміщень була територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. 
На підставі договору оренди №1374 від 01.11.2017, укладеного між Управлінням комунального майна та Фізичною особою-підприємцем Кітіциним С.А., у останнього в оренді перебували нежитлові приміщення 1-го поверху №28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м, 1/2 частина місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18 (т.1 а.с.26-29). 
Відповідно до пункту 3.1. договору оренди, вартість об`єкту оренди складає       191 500грн без ПДВ.
Відповідно до пункту 5.2 договору оренди, орендар має право здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому порядку за наявності письмової згоди орендодавця.
Згідно з пунктом 5.3. договору оренди, орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність.
Відповідно до пункту 10.1. договору оренди, строк його дії до 01.10.2020.
01.11.2017 складено акт приймання - передачі спірних приміщень, відповідно до якого ФОП Кітіцин С.А. прийняв в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 127, 65кв.м по вул. Примерівська, 18 у м. Харкові, літ. "Б-2" (т.1 а.с.30).
05.02.2018 ФОП Кітіцин С.А. звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом (вх.№1704 від 05.02.2018), в якому просить дозволити приватизацію вказаних приміщень (т.1 а.с.33).
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що орендарем - фізичною особою-підприємцем Кітіциним С.А. здійснювались будь-які поліпшення орендованих ним приміщень за договором оренди від 01.11.2017 №1374.
Однак, за результатами розгляду вказаного листа Харківською міською радою прийнято відповідне рішення, а саме відповідно пункту 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18, міська рада дозволила приватизувати вказаний об`єкт нерухомого майна шляхом викупу (т.1 а.с.31-32).
На виконання вказаного рішення ФОП Кітіцин С.А. до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради подав заяву про приватизацію №3591 від 22.02.2018 (т.1 а.с.34).
У подальшому ФОП Кітіцин С.А. звернувся до Управління комунального майна з листом, у якому просить оцінку для приватизації вказаного майна провести суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Копійко В.Л. (т.1 а.с.35).
Суб`єктом оціночної діяльності ФОП Копійко В.Л. складено звіт про незалежну оцінку нерухомого майна від 28.02.2018, відповідно до якого вартість вказаного майна станом на 28.02.2018 складає 206 000грн без ПДВ; у звіті відсутні будь-які відомості про те, що проводились ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях, в тому числі, невід`ємні поліпшення (т.1 а.с.37-48).
23.10.2018 між ФОП Кітіциним С.А. та Управлінням комунального майна укладено договір купівлі-продажу №5641-В-С, відповідно до якого ФОП Кітіцин С.А. приватизував вказані нежитлові приміщення за 206 000грн без ПДВ (247 200грн з ПДВ) (т.1 а.с.49-53).
22.02.2019 складено акт прийому-передачі №5641-В-С, який засвідчує факт передачі за вищевказаним договором купівлі-продажу нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частина місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м загальною площею 127, 65кв.м у житловому будинку літ. "Б-2" за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18 ФОП Кітіцину С.А. та факт сплати коштів у повному обсязі за цим договором (т.1 а.с.54).
На підставі викладеного, рішенням приватного нотаріуса Гавриловою С.А. Харківського міського нотаріального округу Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46298322 від 04.04.2019 зареєстровано право власності за Кітіциним С.А. на нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частина місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м загальною площею 127, 65кв.м у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18 (номер запису про право власності 31016687 від 02.04.2019) (т.1 а.с.58-60).
При цьому, у договорі купівлі-продажу зазначено, що його укладено, зокрема на підставі Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 691/17 від 21.06.2017 та на підставі рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання №1008/18 від 21.02.2018 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова".
Прокурор вказує про те, що рішення Харківської міської ради №1008/18 від 21.02.2018 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади                м. Харкова" щодо надання дозволу на проведення вищевказаної приватизації шляхом викупу є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що прийнято з порушенням вимог статті 345 Цивільного кодексу України, статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статей 1, 2, 4, 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", статей 11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", що і стало підставою для звернення до суду з позовом. 
Заперечуючи проти позовних вимог, 1-ий та 2-ий відповідачі зазначають, що твердження прокурора про те, що рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади                   м. Харкова" є незаконним та підлягає скасуванню, є необґрунтованими.
Поряд з цим, прокурор звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням, в якому просить суд закрити провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частину місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Клопотання обґрунтоване тим, що 17.03.2020 Кітіциним С.А. було відчужено ОСОБА_1 спірне нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна 1515795263101, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частина місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18.
Приймаючи до уваги, що станом на час розгляду справи, спірне нерухоме майно відчужене 3-им відповідачем (Кітіциним С.А.) на користь ОСОБА_1., який не є учасником даного процесу, суд задовольнив клопотання прокурора про закриття провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради спірні нежитлові приміщення, а Харківську міську раду Харківської області - прийняти вказані приміщення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень. 
Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
На прокуратуру покладаються такі функції: зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом, та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).
Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до частини 4 цієї статті, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо    захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва    має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Як вказує Харківська міська рада, судом першої інстанції не враховано правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2019 у справі №587/430/16-ц, що оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Як вказує прокурор, недотримання під час проведення приватизації вимог чинного законодавства, принципів відкритості, максимальної ефективності та економії, унеможливлює  раціональне та ефективне використання комунального майна, що у свою чергу, порушує матеріальні інтереси держави, а також безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади.
Колегія суддів зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте, у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, оскільки іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 922/1441/19, від 24.09.2020 у справі №922/3272/18.
З урахуванням обставин цієї справи, прокуратурою визначено відповідачами Харківську міську раду та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, які розпорядилися спірним майном в порушення, як вказує прокурор, вимог законодавства про приватизацію, а отже прокурор мав право звернутися до суду для захисту відповідних публічних інтересів територіальної громади.
Відтак, судова колегія відхиляє доводи апелянтів, що Харківською місцевою прокуратурою №5 не обґрунтовані та не доведені підстави представництва інтересів держави в суді.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування пункту 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади        м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіцин С.А., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за №1609; скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності № 31016687 від 02.04.2019; зобов`язання ФОП          Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частину місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, а Харківську міську раду Харківської області - прийняти вказані приміщення.
Поряд з цим, з огляду на те, що 17.03.2020 ФОП Кітіциним С.А. було відчужено спірне нерухоме майно ОСОБА_1, який не є учасником даного процесу, судом першої інстанції було задоволено клопотання прокурора і закрито провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради спірні нежитлові приміщення, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).
З огляду на те, що місцевим господарським судом було встановлено, що 17.03.2020 (тобто, після порушення провадження у справі) ФОП Кітіциним С.А. було відчужено спірне нерухоме майно ОСОБА_1 (т.1 а.с.225-230), який не є учасником даного судового процесу, тобто, фактично 3-ий відповідач вибув зі спірних правовідносин і ним не може бути виконана заявлена до нього вимога про повернення територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 28-1, 28-2, 29-1, 29-2, 30-1, 30-2, 31-1, III площею 113, 5кв.м та 1/2 частини місць спільного користування № І, II площею 14, 15кв.м, загальною площею 127, 65кв.м, у житловому будинку літ. "Б-2", розташованого за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, 18, а також враховуючи, що прокурор реалізував своє право на звернення до суду з відповідним клопотанням, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора і закриття провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Кітіцина С.А. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради спірні нежитлові приміщення, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції встановив, що апелянти не наводять жодних доводів щодо закриття провадження у цій частині, і судом не встановлено порушення прав апелянтів внаслідок закриття провадження у справі в цій частині.

Щодо суті спору судова колегія зазначає таке.
Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. 
Підставами для визнання акту незаконним і скасування рішення є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту незаконним і його скасування є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. 
Відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. 
Згідно зі статтею 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.
У частині 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.                                                                                                                                            
Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду.
Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній, на момент прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування) відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній, на момент прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування), приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.
Статтею 15 вказаного Закону визначені способи приватизації, зокрема, шляхом: продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс); продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців;  продажу на конкурсній основі єдиного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій акціонерного товариства при поданні покупцем документів, передбачених частиною першою статті 12 цього Закону; продажу акцій на міжнародних фондових ринках, у тому числі у вигляді депозитарних розписок; іншими способами, які встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості приватизації об`єктів окремих галузей.
Згідно із статтею 16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній, на момент прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування) викуп акцій (часток, паїв), що належать державі в статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій та підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності, здійснюється відповідно до законодавства з питань приватизації та з урахуванням установчих документів таких товариств. Викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
Статтею 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" установлено, що продавцями об`єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності,  є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими радами.
Статтею 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено способи приватизації об`єктів малої приватизації. Приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс). Шляхом продажу за конкурсом може здійснюватися приватизація окремих єдиних майнових комплексів групи А та окремих об`єктів групи Ж.
Частиною шостою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.
Таким чином, орган місцевого самоврядування, її виконавчий комітет, міський голова (в межах їх компетенції) у спірних правовідносинах реалізують права власника майна, що перебуває у комунальній власності, щодо володіння, користування та розпорядження таким майном на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством України. 
В оспорюваному рішенні Харківської міської ради від 21.02.2018 №1008/18 зазначено, що його прийнято на підставі Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про особливості приватизації об?єктів незавершеного будівництва", статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022р.р., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17 (т.1 а.с.31, 106).
Відповідно до пункту 1.1 Програми приватизації, її розроблено відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності.
У Програмі визначено мету, пріоритети та умови  приватизації комунального майна територіальної громади міста на 2017-2022 р.р.
Відповідно до пункту 3.1 Програми приватизації, ініціатива щодо приватизації об?єктів комунальної власності може виходити як від Управління комунального майна, так і від інших виконавчих органів Харківської міської ради, осіб, які можуть бути покупцями відповідно до законодавства.
Ініціатива щодо визначення способу приватизації належить Управлінню комунального майна. 
Приватизація об?єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою (пункт 3.3).
Пункт 3.4 Програми приватизації визначає, що приватизація об?єктів здійснюється: шляхом викупу, продажу об?єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу об?єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, іншими способами, які  встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості  приватизації об?єктів окремих галузей.
Викуп застосовується  щодо об?єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об?єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом. 
Згідно з пунктом 3.7 Програми приватизації, Управлінням комунального майна готується проект рішення Харківської міської ради з переліками об?єктів, що пропонуються для приватизації за способами їх приватизації.
Рішення про затвердження переліків об?'єктів, що підлягають приватизації, приймається на пленарному засіданні сесії Харківської міської ради  за поданням Управління комунального майна (пункт 3.8).
Відповідно до пункту 7.1 Програми приватизації, відчуження об?єктів  комунальної власності здійснюється із врахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також інших законодавчих та нормативно-правових актів у цій сфері.
Умови та порядок відчуження комунального майна вносяться на розгляд сесії для кожного об?єкта окремим рішенням (пункт 7.2)
За змістом частини 1 статті 5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній на час прийняття рішення про відчуження об?єктів комунальної власності), з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано. Окремим індивідуально визначеним майном вважається рухоме та нерухоме майно.
Частиною 2 статті 5-1, частиною 2 статті 16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що об`єкти приватизації, що належать до груп А, Д і Ж, є об`єктами малої приватизації. Викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
Відповідно до статті 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.
З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єктів, які перебувають у комунальній власності, органами приватизації здійснюється підготовка до їх приватизації відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), що полягає, зокрема, у встановлені ціни продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта, проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України; публікації інформації про об`єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації; а також вчиненні інших дій, необхідних для підготовки об`єктів малої приватизації до продажу.
Викуп застосовується до об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України (частини 1, 3 статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.
Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 №439 (далі Порядок №439).
Згідно з пунктом 8.1 Порядку №439, викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.
Виходячи з аналізу наведених вище норм Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №922/623/20 дійшов висновку, що Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, а саме Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, має право укласти відповідний договір купівлі-продажу за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу орендарем об`єкта, який перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.
Тобто, викуп орендарем орендованого ним приміщення, виходячи з положення статті 11, статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" може бути лише за умови, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об?єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб?єктом оціночної діяльності - суб?єктом господарювання для цілей оренди майна. В іншому разі приватизація такого приміщення повинна здійснюватися у загальному порядку за результатами проведення аукціону або конкурсу.
Як встановлено місцевим господарським судом і не спростовується апелянтами, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що орендарем - фізичною особою - підприємцем Кітіциним С.А. здійснювалися будь-які поліпшення орендованих ним приміщень за договором оренди №1374 від 01.11.2017, а тому безпідставними є доводи апелянтів про те, що Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування має право самостійно обирати спосіб приватизації спірних нежитлових приміщень без урахування наведених законодавчих обмежень.
Доводи апелянтів, що орган приватизації вправі самостійно обрати такий спосіб приватизації як викуп за відсутності будь-яких додаткових умов, як то проведення поліпшення майна на більш ніж 25% його вартості, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти у відповідності до вимог законодавства, що регулює порядок приватизації комунального майна задля дотримання законності при прийнятті рішень і недопущенні порушення прав територіальної громади, інтереси якої він представляє. 
У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2000 № 14-рп/2000 у справі №1-16/2000 за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу перукарні № 163 "Черемшина" щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (справа про визначення способу малої приватизації), роз`яснено, що право органів, які здійснюють функції розпорядження державною власністю, самостійно визначати спосіб приватизації обмежується випадками, передбаченими законом.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах від 17.06.2020 у справі №922/2593/19, від 17.06.2020 у справі №922/1958/19, від 23.06.2020 у справі №922/1970/19, від 07.07.2020 у справі №922/2932/19, від 08.07.2020 у справі №922/1969/19.
Наведені апелянтами положення Господарського кодексу України (статті 289) та Цивільного кодексу України (стаття 777), якими передбачено переважне право наймача перед іншими особами на  придбання, у разі продажу речі, переданої у найм, є загальними, у той час як спеціальним законом, який регулює порядок приватизації об`єктів малої приватизації, зокрема шляхом викупу, є Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
При цьому, в оскаржуваному рішенні від 21.02.2018 №1008/18 зазначено, що рішення приймається на підставі Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про особливості приватизації об?єктів незавершеного будівництва", статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022р.р.
Безпідставними є і посилання апелянтів на пункт 5.6 договору оренди від 01.11.2017 №1374, яким встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, оскільки таке право виникає у орендаря лише за умов, визначених Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
Статтею 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що продаж об`єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.
У статті 14 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" зазначено, що продаж об`єктів малої приватизації за конкурсом полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував найвищу ціну та взяв зобов`язання виконати умови конкурсу.
З наведених норм права вбачається,  що основною метою приватизації, у тому числі комунального майна є досягнення максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності, тобто отримання найвищої ціни за об`єкти, що підлягають приватизації та залучення коштів для здійснення структурної перебудови економіки територіальної громади.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що орендарем - фізичною особою - підприємцем Кітіциним С.А. здійснювалися будь-які поліпшення орендованих ним приміщень за договором оренди №1374 від 01.11.2017, а обраний спосіб приватизації шляхом викупу за відсутності доказів здійснення поліпшень суперечить інтересам територіальної громади, у зв`язку з тим, що він фактично свідчить про не проведення конкурсного продажу нежитлових приміщень (аукціон або конкурс), що виключає можливість отримати за об`єкт приватизації більше ринкової вартості, адже на аукціон або конкурс такий об`єкт виставляється з початковою вартістю, що дорівнює ринковій, та в ході їх проведення ціна продажу може збільшитись.
Згідно із частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 66 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" прийнято з порушенням вимог Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а відтак є незаконним.
Доводи Харківської міської ради, що господарським судом не надано оцінки положенням Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17, стосовно визначення способу приватизації, спростовуються безпосередньо мотивувальної частиною оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у даній справі.
Поряд з цим, пункт 3.4 Програми приватизації визначає, що приватизація об?єктів здійснюється: шляхом викупу, продажу об?єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу об?єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, іншими способами, які  встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості  приватизації об?єктів окремих галузей.
Викуп застосовується  щодо об?єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об?єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом. 
Однак, у спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування діяв всупереч законодавству про приватизацію.
Отже, обґрунтованими є вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування пункту 66 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади        м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18.

В частині позовних вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за №1609, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;  волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей
За приписами статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що продовжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду. 
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., на підставі, зокрема, рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова", яке з підстав, зазначених вище, визнано незаконним та скасовано судом, а також з порушенням вимог статті 18-1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" і Закону України "Про місцеве самоврядування" .
Відповідно до приписів частини п`ятої статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Харківська міська рада.
При цьому, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Територіальна громада міста Харкова як власник спірного об`єкта нерухомості делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Тобто, воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.
Таким чином, здійснення Харківською міською радою розпорядження майном не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі територіальної громади.
Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі № 3-604гс16, від 15.03.2017 у справі №916/2130/15.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за №1609, підлягає визнанню недійсними, оскільки укладений з порушенням вимог статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про скасування запису про проведення державної реєстрації права власності №31016687 від 02.04.2019, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Апеляційним господарським судом встановлено наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №31016687 від 02.04.2019, який було здійснено на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за №1609, яке з підстав зазначених апеляційним господарським судом визнано недійсним. 
Вимога прокурора про скасування запису про проведення державної реєстрації права власності №31016687 від 02.04.2019, є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Кітіциним С.А., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за №1609, відтак, дана вимога також підлягає задоволенню.
Поряд з цим, судова колегія зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. 
Однак, у спірних правовідносинах, орендар звернувся з листом до органу місцевого самоврядування 05.02.2018, у якому просив дозволити приватизацію орендованого нежитлового приміщення, хоча будь-які поліпшення орендованих ним приміщень за договором оренди від 01.11.2017 №1374 здійснені не були.
На підставі вказаної заяви орган місцевого самоврядування своїм рішенням від 21.02.2018 вирішив провести відчуження такого об?єкта комунальної власності  територіальної громади.
Після цього, орендарем було подано заяву від 28.02.2018 про приватизацію шляхом викупу, на підставі якої було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.10.2018 №5641-В-С. При цьому, доказів проведення невід?ємних поліпшень орендованого майна за час його оренди чи під час процедури приватизації, орендарем не надано.
Передача права власності на майно, у тому числі в результаті приватизації, передбачає наявність волевиявлення як у продавця, так і у покупця такого майна.  Отже, покупець, звертаючись до органів місцевого самоврядування про приватизацію орендованого нежитлового приміщення, та достовірно знаючи, що поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, ним здійснені не були та жодні дії, які б свідчили про намір здійснити такі поліпшення, ним не вчинялись, усвідомлював що його звернення є протиправним, оскільки суперечить пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порушення 1-им та 2-им відповідачами умов та порядку приватизації  призвели не тільки до можливих економічних збитків (недотримання територіальною громадою коштів від відкритого продажу майна конкурентним способом), а й позбавили інших зацікавлених фізичних та юридичних осіб можливості придбати комунальне майно на відкритому конкурсі, створили для них і орендаря несправедливі умови конкуренції на ринку продажу комунального майна. При цьому, орендар, відповідно, отримав непередбачені законом привілеї викупити майно неконкурентним способом.
Харківська міська рада, розпорядившись таким чином майном, діяла всупереч суспільним інтересам, поставивши в нерівні умови орендаря, який лише декілька місяців орендував комунальне майно і не здійснив його невід?ємних поліпшень, і інших потенційних покупців комунального майна, фактично протиправно позбавивши останніх права на участь у приватизації.
Тобто, у даній справі встановлено обставини порушення органами місцевого самоврядування умов та порядку приватизації, а також наявність протиправної поведінки самого покупця, який за відсутності у нього законодавчо встановлених підстав для приватизації майна шляхом викупу у зв?язку з нездійсненням ним поліпшень майна, яке неможливо відокремити від відповідного об?єкта без завдання йому шкоди, звернувся до органів місцевого самоврядування з  такою заявою, що свідчить про недобросовісність дій орендаря. 
Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянтів не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 10.09.2020 у справі №922/318/20 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.
Керуючись ст.ст. 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/318/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.03.2021

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           В.В. Лакіза