ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 січня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8507/18
Головуючий у першій інстанції – Требух Н.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/207/21
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/208/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А. 
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Служба автомобільних доріг у Чернігівській області
третя особа: Дочірнє підприємство ”Чернігівський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства ”Державна акціонерна компанія ”Автомобільні дороги України”

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 17 червня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 27 червня 2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 14 липня 2020 року, місце ухвалення додаткового рішення м.Чернігів; за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 17 червня 2020 року  у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області про стягнення майнової та моральної шкоди, третя особа: Дочірнє підприємство ”Чернігівський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства ”Державна акціонерна компанія ”Автомобільні дороги України”, 

                               В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області про стягнення майнової та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача  на  свою  користь майнову  шкоду  в  розмірі  299  542  грн.  32 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., також позивач ставила питання про відшкодування понесених нею судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що 14.05.2017 року о 18 год. 00 хв., вона, керуючи належним їй автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 на 161 км + 40 м автомобільної дороги Н-07 Київ-Суми-Юнакіївка (в сторону м.Києва, поблизу с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області), внаслідок наїзду на вибоїни, які були на дорожньому покритті, втратила керування та з`їхала в кювет, в результаті чого автомобіль зіткнувся з деревом. Позивач зазначала, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №19546/17-54 від 11.10. 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого їй, як власнику автомобіля, становить 296 742 грн. 32 коп., також позивач понесла витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 2 800 грн. У позові ОСОБА_1 стверджувала, що причиною пошкодження свого автомобіля вона вважає бездіяльність Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, яка не забезпечила належного технічного стану покриття дороги, а також розміщення попереджувальних знаків. У позові ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди для неї настали негативні наслідки у вигляді фізичного болю та моральних страждань, яких вона зазнала після отриманих травм, а також внаслідок пошкодження свого автомобіля. При цьому, позивач зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди, вона була вимушена звернутись за допомогою до лікарів, а також за професійною правничою допомогою до адвоката, внаслідок чого відбулась втрата нормальних життєвих зв`язків  та виникла необхідність у додаткових зусиллях для організації свого життя. В рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди позивач просила стягнути на її користь з відповідача 50 000 грн.               

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом стягнуто зі Служби   автомобільних    доріг    у    Чернігівській    області    на    користь ОСОБА_1 83 522 грн. 92 коп. у відшкодування майнової шкоди та 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 411 грн. 54 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року в частині часткового стягнення зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на її користь 83 522 грн. 92 коп. у відшкодування майнової шкоди, та прийняти нове рішення в даній частині, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення завданої майнової шкоди в повному обсязі. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить скасувати додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги про стягнення судових витрат у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваних нею рішень неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розміру майнової шкоди. З посиланням на положення статей: 22, 1166, 1192 ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду ”Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 року №6, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 року, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 83 522 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, при цьому безпідставно від вартості матеріального збитку суд першої інстанції відмінусував розмір вартості частково відновленого автомобіля - 174 057 грн. 08 коп. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що з врахуванням встановлених по справі обставин та неможливості передання автомобіля після ДТП відповідачу, суд для визначення суми матеріального збитку мав від ринкової вартості автомобіля до ДТП відмінусувати вартість автомобіля після ДТП. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року вказують, що суд першої інстанції безпідставно, в порушення статті 137 ЦПК України, зменшив розмір судових витрат, при цьому, не навівши у додатковому рішенні жодних встановлених обставин та аргументів щодо нетипової поведінки сторін, яка могла б вплинути на зменшення розміру судових витрат. Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що сторона відповідача у своїх заявах не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при зменшенні розміру судових витрат, суд першої інстанції не навів жодного мотивованого аргументу щодо складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року вказують, що позивач надавала пояснення та докази того, що вона не була обізнана щодо передачі автомобіля на підставі генеральної довіреності ОСОБА_2 , який провів часткові відновлювальні роботи та здійснив продаж транспортного засобу - автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 .    

В апеляційній скарзі на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року Служба автомобільних доріг у Чернігівській області просить скасувати дане рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, поклавши судові витрати на позивача. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року є необґрунтованим, ухваленим судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги зауважують, що з врахуванням приєднаного до матеріалів справи Звіту про науково-дослідну роботу, виконаного ДП ”ДерждорНДІ”, зазначається про надзвичайність ситуації та виникнення непрогнозованих (хаотичних) руйнувань покриття на автомобільній дорозі Н-07, км 155 - км 205, та утворення пучин з руйнуванням основи та покриття дорожнього одягу. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що твердження, викладені позивачем у заяві свідка, не відповідають дійсності, оскільки початок пучиноутворень та руйнувань дорожнього одягу зафіксовано з км.205 по км.156, а саме, на напрямку руху з м.Сум на м.Київ. Служба автомобільних доріг у Чернігівській області у доводах апеляційної скарги стверджує, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі не був долучений до позовної заяви від 13.08. 2018 року, і не міститься в матеріалах та змісті (описі) кримінального провадження. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області вказують, що мають місце суперечливі дані щодо часу скоєння ДТП, а саме, о 18.00 годині, що зафіксовано правоохоронними органами та о 21.00 годині, згідно опитування позивача, що свідчить про невідповідність заявлених позовних вимог дійсним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що по справі достеменно не встановлено і кілометражу, у зв`язку з чим адресна прив`язка ДТП км 161 + 040 також не відповідає дійсним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги Служба автомобільних доріг у Чернігівській області стверджує, що вона не є належним відповідачем по справі, оскільки Служба автомобільних доріг у Чернігівській області уповноважила щодо виконання всього комплексу робіт з експлуатаційного утримання всієї мережі доріг загального користування державного значення в Чернігівській області - ДП ’’Чернігівський  облавтодор’’ ВАТ ДАК ’’Автомобільні дороги України’’, що підтверджується договором №17077 від 07.03.2017 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач не є підрядною організацією, не має ліцензії на здійснення відповідних робіт, та не має матеріальної бази для проведення робіт. З посиланням на статті: 22, 1166 ЦК України, а також на постанову Верховного Суду по справі №905/2191/15 від 01.11.2018 року, доводи апеляційної скарги зазначають про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди. Служба автомобільних доріг у Чернігівській області у доводах апеляційної скарги стверджує про те, що по справі відсутні відомості відносно того, що посадові особи відповідача притягувались до адміністративної відповідальності за статтями: 139,140 КУпАП або за статтею 288 Кримінального кодексу України. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що позивач мала б слідкувати за дорожньою обстановкою таким чином, щоб мати змогу негайно вжити заходів для зменшення швидкості або безпечного маневрування. Доводи апеляційної скарги стверджують про неспівмірність позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди із загальним розміром шкоди. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області вказують про: необхідність детального дослідження змісту матеріалів кримінального провадження №120017270210000868, підписаного слідчим Коробкою В.В. на предмет відсутності у ньому такого процесуального документу, як акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14.05.2017 року, і як наслідок, встановлення факту безпідставності його приєднання до матеріалів цивільної справи позивачем, оскільки даний документ не міг бути оформлений сам по собі працівником Прилуцького ВП ОСОБА_3 , тим більше, так і не було доведено джерело його походження в матеріалах справи; необхідність детального вивчення змісту постанови про закриття кримінального провадження №120017270210000868 від 29.09.2017 року, підписаного слідчим Коробкою В.В. на предмет зазначення у абз.2 стор. 1 часу скоєння ДТП о 18-й годині; необхідність детального вивчення протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №012812 від 05.10.2017 року (на предмет фіксації часу скоєння ДТП о 18-й год.); необхідність детального вивчення постанови Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/16397/17 від 05.12.2017 року та Апеляційного суду м. Києва від 06.04.2018 року, в яких зазначено час скоєння ДТП - 18 год.; необхідність детального вивчення висновку за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження за №25244/17-52 від 29.12.2017 року, в абз.2 стор.1 якого зазначено час скоєння ДТП - 18 год.; необхідність детального вивчення висновку експерта №193 від 06.06.2019 року щодо відповідності дій водія в умовах даної дорожньої обстановки з урахуванням встановлення факту наявності попереджувального знаку 1.12. ”Вибоїни’’ з табличкою зона дії 10 км на км. 166+150 автомобільної дороги загального користування державного значення Н-07; необхідність прослуховування технічних записів судових засідань від 08.11.2018 року (допит, як свідка ОСОБА_1 ), від 10.12.2018 року (допит, як свідка ОСОБА_3 ) та допит, як свідка ОСОБА_4 від 23.11.2018 року; необхідність дослідження матеріалів цивільного позову від 13.08.2018 року на предмет внесення до його тексту відомостей щодо часу скоєння ДТП о 18-й годині, який був у послідуючому спростований та змінений позивачем у заяві свідка від 20.09.2018 року, та під час її допиту, як свідка 08.11.2018 року, без відповідних процесуальних дій щодо зміни головного процесуального документу, а саме, цивільного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року, Служба автомобільних доріг у Чернігівській області просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому, за наявності апеляційної скарги відповідача, скасувати рішення суду першої інстанції по даній справі, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу ОСОБА_1 у позові у повному обсязі, поклавши судові витрати на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, при цьому, прийняти до уваги доводи апеляційної скарги позивача, та задовольнити її у повному обсязі.  

У судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_1 - адвокат Жук Ю.М. та адвокат Лісовський А.А. підтримали доводи та вимоги поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області просили залишити без задоволення, у зв`язку із її необґрунтованістю.  
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Служби автомобільних доріг у Чернігівській області - адвокат Андрієвський О.О. підтримав доводи та вимоги поданої відповідачем апеляційної скарги. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року просив залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник третьої особи Дочірнього підприємствао ”Чернігівський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства ”Державна акціонерна компанія ”Автомобільні дороги України”, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 14.05.2017 року о 18 год. 00 хв., позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент ДТП належав їй на праві власності, на 161 км + 40 м автомобільної дороги Н-07 Київ - Суми - Юнакіївка (в сторону м.Києва поблизу с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області), внаслідок наїзду на вибоїни загальною шириною 6,5 м, що були на дорожньому покритті, втратила керування та з`їхала в кювет, в результаті чого автомобіль зіткнувся з деревом та отримав механічні пошкодження.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2017 року та схеми до нього (а.с.7-40, том1), складеного слідчим Прилуцького ВП, старшим лейтенантом поліції Іоновим А.С. о 21 год. 40 хвилин, місце проведення: Чернігівська область, автодорога Київ - Суми - Юнакіївка, 161 + 40 км, автомобіль Ford Fiesta, НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини дороги. Локалізація пошкоджень транспортного засобу: деформована передня частина автомобіля, деформована задня права дверка, відламане ліве бокове дзеркало, тріщини на лобовому склі, деформовані передні колеса. Автомобіль поміщено до майданчика на тимчасове тримання Прилуцького ВП.  

Як зазначено у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 17.06.2020 року, представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказує на той факт, що позивач змінила час ДТП, а саме з 18 години на 21 годину, що на думку представника відповідача, свідчить про наявність різних подій. Разом з тим, як вказано судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 17.06.2020 року, доказів  своїх  припущень  представником  відповідача  не  надано,  факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась внаслідок потрапляння автомобіля позивача 14.05.2017 року у вибоїни на автомобільному полотні, по справі не спростовано.
Про факт вчинення даної  ДТП було повідомлено до Прилуцького відділу поліції, працівниками якого було зафіксовано факт даної ДТП за участі автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , про що складено відповідний рапорт від 14.05.2017 року. Також працівниками поліції було складено протокол огляду місця ДТП, схему місця ДТП, акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі. Згідно схеми до протоколу огляду місця  ДТП,  яка  мала  місце 14.05.2020  року,   ширина   проїзної   частини автомобільної дороги Н-07 Київ-Суми-Юнакіївка на 161 км + 40 м становить 6,5 м, на дорожньому покриття мались дві вибоїни, ширина першої вибоїни - 4,4м, довжина - 10 м, глибина - 12 см, ширина другої вибоїни - 2,8 м, довжина - 4,3м, глибина - 12 см. Друга вибоїна знаходиться на відстані 50 м від першої вибоїни. Тобто, фактично вибоїни займали дві смуги, не були огороджені, і не позначені в напрямку руху позивача відповідними дорожніми знаками для інформування і своєчасного їх виявлення учасниками дорожнього руху.
За результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 12017270210000868 29.09.2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. Копія даної постанови була направлена начальнику Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для проведення перевірки та вирішення питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності (а.с.247-248, том 1). 
Як вбачається з постанови Апеляційного суду м.Києва від 06.04.2018 року (а.с.26-28, том1), апеляційну скаргу захисника Жука Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 , було задоволено. Постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 05.12.2017 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, - скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №012812 від 05.10.2017 року.

Відповідно до договору №17077 про закупівлю послуг за державні кошти від 07.03.2017 року (а.с.238-249, том 3), замовник - Служба автомобільних доріг у Чернігівській області та підрядник - Дочірнє підприємство ”Чернігівський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства ”Державна акціонерна компанія ”Автомобільні дороги України”, уклали договір, відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги: експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення загального користування та штучних споруд на них в Чернігівській області, згідно технічного завдання за рахунок коштів державного бюджету (інших бюджетів) та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі на його рахунок. Термін надання послуг з 07.03.2017 року по 31.12.2017 року (п.5.1.даного Договору). 

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено наступні обставини,  які  не  були  зазначені  позивачем  ОСОБА_1   в  позовній заяві: 
28.12.2017 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 4641/2017/767445 транспортного засобу, згідно якого ОСОБА_1 продала автомобіль Ford Fiesta, 2012 року випуску, ОСОБА_5 за ціною 174 057 грн. 08 коп. (а.с.88, том 3);
24.01.2016 року автомобіль Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 потрапив у ДТП та зазнав механічних пошкоджень (а.с.106-108, том 2), які не були враховані під час визначення розміру матеріального збитку у висновку експерта від 11.10.2017 року, проведеного за заявою позивача.

Згідно висновку судового експерта №22139/19-54 від 30.01.2020 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.97-109, том 4), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ”Ford Fiesta”, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження під час ДТП 14.05.2017 року, з урахуванням наявності пошкоджень, які були завдані автомобілю 24.01.2016 року, станом на день проведення експертизи - 29.01.2019 року, становить 257 580 грн. Ринкова вартість автомобіля ”Ford Fiesta”, д.н.з. НОМЕР_1 , зі строком експлуатації 5,08 років станом на дату проведення експертизи - 29.01.2019 року, становить: до ДТП - 257 580 грн., після ДТП - 24 367 грн. 78 коп. Вартість відновлювального ремонту, без врахування зносу складників, становить 360 747 грн. 83 коп.

З платіжного доручення №3919 від 13.09.2019 року вбачається, що Службою Автомобільних Доріг у Чернігівській області було сплачено 7 850 грн. за проведення вказаної автотоварознавчої експертизи (а.с.138, том 4).

Як вбачається із рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача Служби автомобільних доріг в Чернігівській області на користь позивача ОСОБА_1 , має бути розрахований наступним чином:  257 580 грн. (ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП, згідно висновку судового експерта №22139/19-54 від 30.01.2020 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.97-109, том 4)) - 174 057 грн. 08 коп. (кошти, отримані в результаті продажу автомобіля позивача) = 83 522 грн. 92 коп. Вирішуючи питання грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості завданих позивачу душевних страждань, виходячи із засад розумності та виваженості, вважав достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Як зазначено в рішенні суду першої інстанції від 17.06.2020 року, стороною позивача було зроблено заяву про розмір судових витрат та надання відповідних доказів на підтвердження їх понесення. 
22.06.2020 року на адресу суду першої інстанції позивачем було надіслано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів щодо розміру понесених судових витрат (а.с.83-98, том 5). 
Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 22.06.2020 року, Адвокатське об`єднання ’’Фіделіум’’ надало, а ОСОБА_1 прийняла (отримала) професійну правничу допомогу (юридичні послуги), зазначені у вказаному акті, затрачений час склав - 66 год. 41 хв., вартість - 84 021 грн. (а.с.86-88, том 5). Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом згідно Договору про надання професійної правничої допомоги №02-07/18 від 02.07.2018 року (уточненого) (а.с.89-91,том 5), вартість однієї  години  роботи  адвоката  складає  -  1 260 грн.,  затрачений час - 66 год. 41 хв., вартість - 84 021 грн. 
Згідно квитанції № NICRA39029 від 10.07.2018 року (а.с.95, том 5), ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню ”Фіделіум” 9 000 грн. за юридичні послуги, згідно договору. Відповідно до квитанції №  N166R52993 від 16.07.2018 року (а.с.96, том 5), ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню ”Фіделіум” 6 000 грн. за юридичні послуги, згідно договору.
На підтвердження понесених судових витрат по оплаті проведених експертиз, ОСОБА_1 було надано квитанцію №0952186301 від 28.12.2017 року про сплату 2 228 грн. 40 коп. та квитанцію №611710022 від 17.10.2017 року про сплату 1 188 грн. (а.с.92,94, том 5).
Відповідно до квитанції №014478, вартість транспортних послуг становить 2 800 грн. (а.с.93, том 5).

Як вбачається із додаткового рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року, суд, враховуючи часткове задоволення позову, часткове доведення обґрунтованості та пропорційності витрат позовним вимогам, поведінку сторін під час розгляду справи, неповідомлення стороною позивача інформації щодо перебування автомобіля в ДТП в 2016 році та його відчуження іншій особі, клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6 000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу та 1 184 грн. 07 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 7 184 грн. 07 коп.,та про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача 6 772 грн. 53 коп. у відшкодування витрат на проведення судових експертиз (68%). З врахуванням ч.10 статті 141 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різниці у понесених судових витратах в сумі 7 184 грн. 07 коп. - 6 772 грн. 53 коп. = 411 грн. 54 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом стягнуто зі Служби автомобільних  доріг  у  Чернігівській  області  на  користь  ОСОБА_1 83 522 грн. 92 коп. у відшкодування майнової шкоди та 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та положень статей: 15, 16, 22, 1166 ЦК України, статті 9 Закону України ’’Про дорожній рух’’, статей: 1, 10, 11, 13 Закону України ”Про автомобільні дороги”.
09.07.2019 року ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова по даній цивільній справі було призначену судову експертизу, проведення якої було доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.51-53, том 4). Згідно висновку судового експерта №22139/19-54 від 30.01.2020 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.97-109, том 4), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ”Ford Fiesta”, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження під час ДТП 14.05.2017 року, з урахуванням наявності пошкоджень, які були завдані автомобілю 24.01.2016 року, станом на день проведення експертизи - 29.01.2019 року, становить 257 580 грн. Ринкова вартість автомобіля ”Ford Fiesta”, д.н.з. НОМЕР_1 , зі строком експлуатації 5,08 років станом на дату проведення експертизи  -  29.01.2019 року,  становить: до ДТП - 257 580 грн., після ДТП - 24 367 грн. 78 коп. Вартість відновлювального ремонту, без врахування зносу складників, становить 360 747 грн. 83 коп. 
Судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті обґрунтовано було прийнято до уваги висновок судового експерта №22139/19-54 від 30.01.2020 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.97-109, том 4). Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що судом першої інстанції невірно визначено розмір відшкодування майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З посиланням на положення статей: 22, 1166, 1192 ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду ”Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 року №6, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 року, ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 83 522 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, при цьому безпідставно від вартості матеріального збитку суд першої інстанції відмінусував розмір вартості частково відновленого автомобіля - 174 057 грн. 08 коп. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що з врахуванням встановлених по справі обставин та неможливості передання автомобіля після ДТП відповідачу, суд для визначення суми матеріального збитку мав від ринкової вартості автомобіля до ДТП відмінусувати вартість автомобіля після ДТП. 
Апеляційний суд, з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 07.12.2020 року у справі №660/29/16-ц, провадження №61-22594св19, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що для визначення розміру відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, необхідно вирахувати різницю між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля після ДТП. Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 30.01.2020 року №22139/19-54 (а.с.97-109, том 4), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження під час ДТП 14.05.2017 року, з урахуванням наявності пошкоджень, які були завдані автомобілю 24.01.2016 року, і які зазначені в схемі місця ДТП від 24.01.2016 року, станом на день проведення експертизи - 29.01.2019 року, становить 257 580 грн. При цьому, ринкова вартість автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 зі строком експлуатації 5,08 років станом на дату проведення експертизи - 29.01.2019 року, становить: до ДТП - 257 580 грн., після ДТП - 24 367 грн. 78 коп. 
За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року необхідно змінити, збільшивши розмір стягнутої зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 майнової шкоди з 83 522 грн. 92 коп. до 233 212 (двісті тридцять три тисячі двісті дванадцять) грн. 22 коп. Розрахунок наступний: 257 580 грн. - 24 367 грн. 78 коп. = 233 212 (двісті тридцять три тисячі двісті дванадцять) грн. 22 коп.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача відшкодування майнової шкоди, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у вказаній частині, оскільки дані доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Рішенням суду першої інстанції від 17.06.2020 року також стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області стверджують про неспівмірність позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди із загальним розміром шкоди.
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року у вказаній частині, виходячи із наступного. Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного позивачу майна (автомобіля), виникненням вимушених змін у житті через неможливість користування автомобілем, і необхідності докладати додаткових зусиль для організації життя, перенесення душевних страждань через пасажирів, які перебували в автомобілі під час ДТП та отримали травми, погіршення власного здоров`я позивача. Вирішуючи питання відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд першої інстанції, з врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості спричинених позивачу душевних страждань, виходячи при цьому із засад розумності та виваженості, обґрунтовано вважав достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи вищенаведене, а також виходячи із засад виваженості, розумності, добросовісності, справедливості, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не спростовують обґрунтованості висновку рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року про стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зауважують, що з врахуванням приєднаного до матеріалів справи Звіту про науково-дослідну роботу, виконаного ДП ”ДерждорНДІ”, зазначається про надзвичайність ситуації та виникнення непрогнозованих (хаотичних) руйнувань покриття на автомобільній дорозі Н-07, км 155 - км 205, та утворення пучин з руйнуванням основи та покриття дорожнього одягу. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що твердження, викладені позивачем у заяві свідка, не відповідають дійсності, оскільки початок пучиноутворень та руйнувань дорожнього одягу зафіксовано з км.205 по км.156, а саме, на напрямку руху з м.Сум на м.Київ. Служба автомобільних доріг у Чернігівській області у доводах апеляційної скарги стверджує, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі не був долучений до позовної заяви від 13.08. 2018 року, і не міститься в матеріалах та змісті (описі) кримінального провадження. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області вказують, що мають місце суперечливі дані щодо часу скоєння ДТП, а саме, о 18.00 годині, що зафіксовано правоохоронними органами та о 21.00 годині, згідно опитування позивача, що свідчить про невідповідність заявлених позовних вимог дійсним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що по справі достеменно не встановлено і кілометражу, у зв`язку з чим адресна прив`язка ДТП км 161 + 040 також не відповідає дійсним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області зазначають, що позивач мала б слідкувати за дорожньою обстановкою таким чином, щоб мати змогу негайно вжити заходів для зменшення швидкості або безпечного маневрування.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року, виходячи із наступного. 
В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 14.05.2017 року, позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент ДТП належав їй на праві власності, на 161 км + 40 м автомобільної дороги Н-07 Київ - Суми - Юнакіївка (в сторону м.Києва поблизу с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області), внаслідок наїзду на вибоїни загальною шириною 6,5 м, що були на дорожньому покритті, втратила керування та з`їхала в кювет, в результаті чого автомобіль зіткнувся з деревом та отримав механічні пошкодження.
Як зазначено у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 17.06.2020 року, представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказує на той факт, що позивач змінила час ДТП, а саме з 18 години на 21 годину, що на думку представника відповідача, свідчить про наявність різних подій. Разом з тим, як вказано судом першої інстанції у оскаржуваному   рішенні  від  17.06.2020  року,  доказів   своїх   припущень представником  відповідача  не  надано,  факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась внаслідок потрапляння автомобіля позивача 14.05.2017 року у вибоїни на автомобільному полотні, по справі не спростовано.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

В доводах апеляційної скарги Служба автомобільних доріг у Чернігівській області стверджує, що вона не є належним відповідачем по справі, оскільки Служба автомобільних доріг у Чернігівській області уповноважила щодо виконання всього комплексу робіт з експлуатаційного утримання всієї мережі доріг загального користування державного значення в Чернігівській області - ДП ’’Чернігівський  облавтодор’’ ВАТ ДАК ’’Автомобільні дороги України’’, що підтверджується договором №17077 від 07.03.2017 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач не є підрядною організацією, не має ліцензії на здійснення відповідних робіт, та не має матеріальної бази для проведення робіт. Служба автомобільних доріг у Чернігівській області у доводах апеляційної скарги стверджує про те, що по справі відсутні відомості відносно того, що посадові особи відповідача притягувались до адміністративної відповідальності за статтями: 139,140 КУпАП або за статтею 288 Кримінального кодексу України. 
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року, виходячи із наступного. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області підлягає стягненню майнова та моральна шкода, які заподіяні позивачу. 
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.  
Статтею 1 Закону України ”Про автомобільні дороги” визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. 
Стаття 10 Закону України ”Про автомобільні дороги” регламентує управління автомобільними дорогами загального користування. При цьому, статтею 11 даного Закону визначено повноваження центральних органів виконавчої влади щодо управління автомобільними дорогами.      
Відповідно до п.3 статті 13 Закону України ”Про автомобільні дороги”, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
Згідно положень статті 9 Закону України ”Про дорожній рух”, до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць, належить серед іншого, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.
Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Згідно пункту 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №439, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення. 
Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України). 
Як вбачається з матеріалів справи, Служба автомобільних доріг у Чернігівській області має статус юридичної особи, є державною організацією (а.с.166, том 5). 
Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198, встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області підлягає стягненню майнова та моральна шкода, які заподіяні позивачу.      
З врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №554/13464/15-ц, провадження №61-10383св18, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що висновок суду першої інстанції відносно того, що обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди повинна нести Служба автомобільних доріг у Чернігівській області, узгоджується із приписами вищезазначених норм права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року вказують, що суд першої інстанції безпідставно, в порушення статті 137 ЦПК України, зменшив розмір судових витрат, при цьому, не навівши у додатковому рішенні жодних встановлених обставин та аргументів щодо нетипової поведінки сторін, яка могла б вплинути на зменшення розміру судових витрат. Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що сторона відповідача у своїх заявах не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при зменшенні розміру судових витрат, суд першої інстанції не навів жодного мотивованого аргументу щодо складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року вказують, що позивач надавала пояснення та докази того, що вона не була обізнана щодо передачі автомобіля на підставі генеральної довіреності ОСОБА_2 , який провів часткові відновлювальні роботи та здійснив продаж транспортного засобу - автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 .    
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги позивача стосовно додаткового рішення суду першої інстанції від 14.07.2020 року знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи із наступного.
Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5,ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення  судових  дебатів  у  справі  або  протягом  п`яти  днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області про стягнення майнової та моральної шкоди, в якому просила  стягнути  з  відповідача  на  свою  користь  майнову   шкоду  в  розмірі 299 542  грн.  32  коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., також позивач ставила питання про відшкодування понесених нею судових витрат.

Згідно матеріалів справи, стороною позивача суду першої інстанції було надано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів щодо розміру понесених витрат (а.с.83-99, том 5). Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 22.06.2020 року, Адвокатське об`єднання ’’Фіделіум’’ надало, а ОСОБА_1 прийняла (отримала) професійну правничу допомогу (юридичні послуги), при цьому затрачений час - 66 год. 41 хв., вартість становить 84 021 грн. (а.с.86-88, том 5). 
Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом     згідно     Договору     про    надання    професійної    правничої допомоги №02-07/18 від 02.07.2018 року (уточненого), (а.с.89-91, том 5), гонорар Адвокатського об`єднання ’’Фіделіум’’, за участь адвокатів Жука Ю.М. та Лісовського А.А., в якості представників ОСОБА_1 у справі №750/8507/18, склав  84 021 грн. Вартість однієї години роботи складає 1 260 грн., було затрачено часу - 66 год. 41 хв., вартість становить 84 021 грн. 
Згідно матеріалів справи (а.с.89-91, том1), 02.07.2018 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням ”Фіделіум” в особі Голови об`єднання адвоката Жука Ю.М. було укладено договір №02-07/18 про надання професійної правничої допомоги. Згідно п.1.1 даного договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 4.1 договору його сторони обумовили, що за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, сума якого та порядок сплати визначається додатковим договором до цього договору. Відповідно п.7.1 даного договору, договір укладений на строк до 31.12.2018 року та набирає чинності з моменту його підписання. Пунктом 7.3 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін. 
Згідно додаткового договору №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №02-07/18 від 02.07.2018 року (а.с.92, том 1), сторони за цим додатковим договором домовились, що гонорар адвоката Адвокатського об`єднання за підготовку та направлення адвокатських запитів, позовної заяви і додатків до неї, заяв, клопотань, а також інших необхідних документів у справі щодо відшкодування завданих збитків внаслідок ДТП, становить 15 000 грн. 
Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 13.08.2018 року та детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом згідно додаткового договору  №1  до  договору  про  надання  професійної  правничої  допомоги №02-07/18,  визначено,  що  витрати  на  професійну  правничу допомогу склали 15 000 грн. (а.с.95-96, том 1).
Згідно квитанції № NICRA39029 від 10.07.2018 року (а.с.95, том 5), ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню ”Фіделіум” 9 000 грн.  за  юридичні  послуги,  згідно  договору.  Відповідно  до  квитанції  № N166R52993 від 16.07.2018 року (а.с.96, том 5), ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню ”Фіделіум” 6 000 грн. за юридичні послуги, згідно договору.   
Відповідно до додаткового договору №2 від 21.01.2019 року до договору про надання професійної  правничої  допомоги  №02-07/18 від 02.07.2018 року (а.с.85, том 5), ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання ”Фіделіум” домовились, що у зв`язку зі складністю судової справи та великим обсягом послуг, що надається Адвокатським об`єднанням, а також великою кількістю часу, що витрачається адвокатом на виконання робіт (надання послуг), викласти п.1 Додаткового договору №1 від 02.07.2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги №02-07/18 від 02.07.2018 року у новій редакції. Так, сторони узгодили, що гонорар адвоката визначається, виходячи з кількості витраченого на це часу, і тарифної ставки із розрахунку 1 година - 1 260 грн. Пунктом 1.1 даного додаткового договору сторони узгодили порядок оплати послуг, зокрема те, що 15 000 грн. клієнт сплачує авансом за усною вимогою адвокатського об`єднання, але не пізніше трьох днів після отримання такої вимоги, іншу частину гонорару клієнт сплачує протягом 30 календарних днів після набрання законної сили рішенням суду першої або постанови суду апеляційної інстанції у судовій справі №750/8507/18.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 411 грн. 54 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі ”Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Приймаючи до уваги вищенаведене, приписи ч.4, ч.5 статті 137 ЦПК України, виходячи із засад виваженості, розумності та співмірності, враховуючи клопотання представника відповідача щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 40 000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що витрати позивача на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. є документально підтвердженими (а.с.95,96, том 5), а витрати на правничу допомогу в сумі 84 021 грн. (а.с.86-88, том 5), термін сплати яких обумовлений додатковим договором №2 від 21.01.2019 року до договору про надання професійної правничої допомоги №02-07/18 від 02.07.2018 року (а.с.85, том 5), є частково такими, що не в повній мірі узгоджуються із приписами ч.4 статті 137 ЦПК України. А саме, підготовка адвокатського запиту вих.№02-07/18/4 від 21.09.2018 року (Начальнику  ГУНП  в  Чернігівській  області) - затрачений час 52хв. - вартість 1 092 грн.; підготовка заперечень на висновок експерта від 08.07.2019  року - затрачений час 5 год. 39 хв. - вартість 7 119 грн.; підготовка заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи 10.12.2018 - затрачений час 2 год. 38 хв. - вартість 3 318 грн. (86-91, том 5), тощо.  

Позивачем надано квитанцію №014478 на суму 2 800 грн., найменування послуги - транспортні послуги (а.с.93, том 5). Апеляційний суд вважає, що вказана сума не може бути стягнута судом на користь позивача з відповідача, оскільки дана квитанція не містить в собі зазначення дати її видачі, отримувача послуг, платника вартості послуг, та які саме транспортні послуги були надані, згідно вказаної квитанції.   

Апеляційний суд на підставі ч.1 статті 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 2 775 грн. 16 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. Розрахунок наступний: 2 995 грн. 42 коп. + 704 грн. 80 коп. (а.с.1,2, том 1) х 75% (задоволено апеляційним судом позовні вимоги ОСОБА_1 ) = 2 775 грн. 16 коп.  

Відповідно до приписів ч.2 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Служби автомобільних доріг у Чернігівській області 1 962 грн. 50 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.01.2020 року. Розрахунок наступний:7 850 грн. - документально підтверджені  понесені  відповідачем витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.01.2020 року (а.с.138, том 4) х 25% (відмовлено апеляційним судом у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ) = 1 962 грн. 50 коп.    

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області необхідно залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07.2020 року, задовольнити частково. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.06.2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 майнової шкоди з 83 522 грн. 92 коп. до 233 212 (двісті тридцять три тисячі двісті дванадцять) грн. 22 коп. В іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.06.2020 року необхідно залишити без змін.
Додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.07. 2020 року апеляційний суд вважає за необхідне змінити, виклавши перший, другий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:  
’’Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області (м.Чернігів, вул.Київська,17, код ЄДРПОУ 25901106) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 16 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 40 000 (сорок тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.       
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Служби автомобільних доріг у Чернігівській області (м.Чернігів, вул.Київська,17, код ЄДРПОУ 25901106) 1 962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.01.2020 року’’.

Апеляційний суд на підставі ч.1 статті 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 4 273 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Розрахунок наступний:  5 550 грн. 33 коп. (а.с.153, том 5) х 77% (задоволено апеляційним судом вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 ) = 4 273 грн. 75 коп.

Стосовно розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, то необхідно зазначити, що в судовому засіданні апеляційного суду представником позивача, в порядку приписів ч.8 статті 141 ЦПК України, було зроблено заяву про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після прийняття постанови апеляційним судом.     

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області залишити без задоволення. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2020 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 липня 2020 року, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 майнової шкоди з 83 522 грн. 92 коп. до 233 212 (двісті тридцять три тисячі двісті дванадцять) грн. 22 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 липня 2020 року змінити, виклавши перший, другий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:    
’’Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області (м.Чернігів,  вул.Київська,17, код ЄДРПОУ 25901106) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 16 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 40 000 (сорок тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.       
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Служби автомобільних доріг у Чернігівській області (м.Чернігів,  вул.Київська,17, код ЄДРПОУ 25901106) 1 962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.01.2020 року’’.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області (м.Чернігів,  вул.Київська,17, код ЄДРПОУ 25901106) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 273 (чотири тисячі двісті сімдесят три) грн. 75 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.  

Головуючий:                                                  Судді: