Справа № 415/7247/20 
Провадження № 22-ц/810/972/20 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів – Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року постановлену судом у складі судді Луньової Д.Ю.
у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс"
третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович
третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович
встановив:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., № 54083, від 28.09.2020 року про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс" (адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, код ЄДРПОУ 42254696) заборгованості за кредитним договором в сумі 6627,21 грн.
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець Виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передані на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасуватита направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За доводами апеляційної скарги, висновки суду про наявність підстав для передачі даної справи до Печерського районного суду м. Києва є помилковими, оскільки позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом додержано вимог ч. 12 ст.28 ЦПК України, оскільки предметом позову ОСОБА_1 є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і позов пред`явлений за правилами альтернативної підсудності, тобто за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса – місцем проживання боржника, яким є м. Лисичанськ Луганської області.
Правом на відзив учасники справи не скористалися.
Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцем знаходження відповідача є м. Київ і відсутні докази проведення виконавчих дій за місцем проживання позивача в м. Лисичанську Луганської області, тому в даному випадку є підстави для застосування ч.2 ст. 27 ЦПК України, і з урахуванням адреси місцезнаходження відповідача який є стягувачем за виконавчим провадженням матеріали справи слід передати на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.
Такий висновок суду першої інстанції, колегія суддів вважає помилковим, виходячи з такого.
Виконавчий напис оскаржується у судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом до стягувачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (Постанова ВС від 14.08.2019 у справі № 519/77/18).
За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).
Проте у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у позивача є право обрати альтернативну підсудність за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України).
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, ЦПК України у справах за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися із позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.
Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.
Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності, позов необхідно пред`являти в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи Позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місце знаходженням майна позивача.
Для застосування правил альтернативної підсудності та визначення підсудності за місцем виконання виконавчого напису нотаріусу позивачем ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, надано довідку від 07.04.2015 року № 924011629 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 12), а також копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доход и боржника за виконавчим написом № 54083 виданого 28.09.2020 року(ВП № 63485701) відносно боржника ОСОБА_1 , в якій зазначена адреса останнього ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 13).
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого не застосовано правил альтернативної підсудності, передбачених ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що є визначальним для правильного вирішення процесуального питання.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання вказаних вище вимог, оскільки питання про можливість відкриття провадження належним судом у справі вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до ухвалення помилкової ухвали із порушенням прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, тому на підставі п. 6 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з наведених вище підстав.
Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови – 09 березня 2021 року.

Головуючий                                                                                           Ю.П. Лозко

Судді:                 В.В. Кострицький

М.В. Назарова