ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/67/21 Справа № 202/5135/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Єпіка С.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньо-технічною освітою, працюючого неофіційно водієм, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-
ВСТАНОВИВ: 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього, на підставі ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Як вбачається з постанови суду,  ОСОБА_1  визнано винуватим в тому, що він о 11 годині 10 хвилин 10 серпня 2020 року у м. Дніпро, по вул. Байкальській 13, керуючи транспортним засобом Renault д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому, він керував транспортним засобом Renault д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, постанову змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови висновки суду щодо його винуватості за ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, в решті постанову просить залишити без змін та вважати притягненим до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки докази по справі є неналежні та бланкетні пояснення свідків. На його думку, пояснення свідків не можуть прийматись до уваги, остільки вони викладені на спеціальних бланках, які містять друковану, однотипну інформацію, суд першої інстанції проявив спрощений підхід при розгляді даної справи.
На його думку, поліцейським при складанні протоколу були порушені вимоги чинного законодавства та Інструкції, остільки вони не інформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного заходу, направлення на огляд в заклад охорони здоров`я не було надано. Вважає, що було порушено порядок огляду водіїв, та не має підтвердження тому, що він керував транспортним засобом, та його не було відсторонено від керування.
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Стосовно клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови зазначаю, що ОСОБА_1 своєчасно не отримав копію постанови. Тому, з метою доступу особи до правосуддя, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 лише певним чином дотримався вказаних вимог закону.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, та в апеляційній скарзі не оспорюються. Тому апеляційний суд в цій частині винесене рішення не перевіряє.

Апеляційним переглядом встановлено, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд послався на:
- протокол серії ДПР 18 №416654 від 10.08.2020 року, складеним уповноваженою особою; 
- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження, огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер";
- рапорт працівника патрульної поліції, щодо обставин відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Наведені вище докази свідчать, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків безпідставно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
       В ході апеляційного розгляду матеріалів справи, було перевірено відеозапис, на який суд першої інстанції послався, як на доказ провини ОСОБА_1 , але зазначений CD-носій не містить самого відображення запису. 
       До департаменту патрульної поліції було направлено запит на вказаний відеозапис з боді-камер, але з наданої відповіді вбачається, що даний відеозапис не зберігся, за строком давності. 
       У зв`язку з цим, даний відеозапис не можна вважати належним доказом на підтвердження винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні.
       Тому посилання суду у постанові на вказаний доказ є неприпустимим.
       Стосовно доводів апелянта про недотримання поліцейськими вимог Інструкції, апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
       В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги Закону не були виконані належним чином, остільки в матеріалах справи відсутнє таке направлення ОСОБА_1 і йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.
       Тому доводи апеляційної скарги в цій частині про порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, є слушними.
       Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП , у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
       В зв`язку з цим, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню, з винесенням нової, якою  ОСОБА_1  слід вважати винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       При цьому, на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 10 серпня 2020 року, тобто сплинув трьох місячний строк.
       Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід вважати правильним.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
ПОСТАНОВИВ:
       Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2020 року.
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
       Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2020 року, в частині притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.
       Постановити нову, якою  ОСОБА_1 вважати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження закрити, у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.
       В решті постанову суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід залишити без змін.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                 Коваленко В.Д.