Ухвала
 
12 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/12052/19
провадження № 61-15630св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Іванова І. В., Мельник Я. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про передачу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 на реалізацію з прилюдних торгів Державному підприємству «Сетам». В іншій частині скарги відмовлено.
 
Відмовляючи в частині вимог скарги про визнання незаконним висновку державного виконавця про вартість нерухомого майна, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх необґрунтованість.
 
Задовольняючи скаргу в частині неправомірності дій державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про передачу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 на реалізацію з прилюдних торгів ДП «Сетам», суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що державним виконавцем порушено вимоги частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна боржнику та не дотримано вимог пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна до Київської філії ДП «Сетам». Також, державним виконавцем в порушення пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, не отримано дозвіл органів опіки та піклування на передачу для реалізації нерухомого майна, право користування яким мають малолітні діти.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено.
 
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції в частині вимог про визнання незаконним висновку державного виконавця про вартість нерухомого майна. 
 
Проте суд апеляційної інстанції, не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволеня скарги в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про передачу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 на реалізацію з прилюдних торгів ДП «Сетам», оскільки права малолітніх дітей при відчуженні майна, що належить на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_1 , не порушуються, місцем проживання дітей є місце проживання матері ОСОБА_3 (батьків), а не їх баби ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
 
Крім того, державний виконавець діючи на підставі частини п`ятої статті 57 закону України «Про виконавче провадження» направив боржнику повідомлення на наступний робочий день після отримання звіту про оцінку об`єкта.
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд залишив поза увагою, що місце реєстрації матері дітей за адресою: квартира  АДРЕСА_1 , отже житлові права дітей порушені державним виконавцем. Нагляд за дотриманням законодавства про права дітей покладається на Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА, яка не надавала дозволу на реалізацію квартири скаржника. 
 
Крім того, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц, постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2940цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-3005цс15, від 11 травня 2016 року у справі              № 6-806цс16.
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили.
 
Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач: ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська