Ухвала
18 лютого 2021 року 
м. Київ           
справа № 2-2585/11 (4-с/937/44/20)
провадження № 61-2406ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Литвиненко І. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 
2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 13 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року - залишено без змін.
У лютому 2021 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 
2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвала суду першої інстанції, переглянута апеляційним судом, якою відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку, відсутня в переліку ухвал, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. 
У відповідності до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
 
Керуючись частиною четвертою статті 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
                                                                                                                      А. А. Калараш
 
                                                                                                                      І. В. Литвиненко