Справа № 408/3537/20-п 
Провадження № 33/810/49/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» березня 2021 року                                         м.Сєвєродонецьк 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання адвоката Кладко Олександра Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, та на нього відповідно до приписів ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права користування транспортними засобами строком на 1 рік. 

23 лютого 2021 року на вказану постанову місцевого суду адвокатом Кладко О.В. від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , була подана первинна апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційну оскарження судового рішення (а.с.25-32). Однак постановою Луганського апеляційного суду від 03.03.2021 року було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги через те, що скаргу було підписано особою, яка фактично її не подавала, а саме представником ОСОБА_1 адвокатом Кладко О.В. (а.с.38-39).
10 березня 2021 року адвокатом Кладко О.В. на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 рокуповторно подано апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування причин, за яких апелянтом було несвоєчасно подано апеляційну скаргу, вказується на те, що ОСОБА_1 звернувся до нього за правовою допомогою лише 05 лютого 2021 року. Оскільки цей день за календарем був п`ятницею, тому захисник не встиг своєчасно ознайомитися в суді з матеріалами справи. Натомість, як зазначає захисник, 08 лютого 2021 року він протягом усього дня представляв інтереси інших осіб у нотаріальних справах, а 09 березня 2021 року був зайнятий підготовкою до іншого судового процесу.
Фактично, як вказує заявник, він ознайомився з матеріалами даної справи 10 лютого 2021 року, тому вважає, що з об`єктивних причин він не мав можливості до 23 лютого 2021 року подати апеляційну скаргу на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 року.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні заявника Кладко О.В. доводи щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи у Біловодському районному суді Луганської області, давав свої пояснення щодо обставин справи, приймав участь у досліджені матеріла справи, про що свідчить зміст оскаржуваного судового рішення від 29 січня 2021 року (а.с.13-15), а отже був обізнаний про результати прийнятого судом рішення про накладення на нього штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. 
Згідно наявних в матеріалах справи заяв ОСОБА_1 до Біловодського районного суду Луганської області, копію оскаржуваного рішення він отримав 01 лютого 2021 року та в цей же день ознайомився з матеріалами справи (а.с.16,17). 
Таким чином вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1  безумовно був обізнаний про зміст ухваленого щодо нього судом рішення, а отже мав можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк, який спливав 08 лютого 2021 року.
Між тим ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката Кладко О.В. лише 05 лютого 2021 року (а.с.19), який, всупереч його тверджень, наведених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, фактично ознайомився з матеріалами справи не 10 лютого 2021 року, а 09 лютого 2021 року, про що свідчить відмітка у заяві адвоката доБіловодського районного суду Луганської області (а.с.18). Натомість первинна апеляційна скарга захисником Кладко О.В. була подана лише 23 лютого 2021 року, тобто майже через два тижні після спливу визначеного законом строку на апеляційне оскарження та через 18 днів після укладення з ОСОБА_1 угоди про надання правової допомоги.
При цьому доводи заявника про його зайнятість у інших справах, що перешкодило йому своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ці обставини не звільняють адвоката від його обов`язку щодо належного та своєчасного надання правової допомоги у захисті прав та інтересів клієнта у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, із наступним змінами.
Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд визнає, що процесуальна бездіяльність, як самого ОСОБА_1 , так і його захисника Кладко О.В., які своєчасно не вжили заходів щодо негайного подання апеляційної скарги у визначені ст.294 КУпАП строки, свідчить про відсутність поважної причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
За наведених обставин не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника Кладко О.В. доводами щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки, як сам ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи, так і його захисник Кладко О.В., який набув повноважень на захист прав і інтересів ОСОБА_1 в межах строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду, не скористалися наданим їм законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними. 
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Кладко О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Кладко Олександру Вікторовичу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 29.01.2021 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП - за необґрунтованістю.
       Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                   В.В. РУДЕНКО