ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006268 пров. № А/857/13254/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання – Гербут Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, ухвалене головуючим суддею               Сподарик Н. І. о 12:54 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівська міська рада, про демонтаж тимчасової споруди та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,
                                                    В С Т А Н О В И В:
26.11.2019 Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просить зобов`язати відповідача здійснити демонтаж тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
17.12.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 пред`явив до суду зустрічний позов до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 ».
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 прийнято зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 задоволено позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж тимчасової споруди і зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 здійснити демонтаж тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та задовольнити його зустрічний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, тимчасова споруда по АДРЕСА_1 не відповідає критеріям, визначеним пунктом 7 Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526, відтак, не підлягає демонтажу. Зазначає, що ним вжито усіх заходів для укладення договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та приведення у відповідність усієї документації на розміщення тимчасової споруди та отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди. Вказує на передчасність позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж тимчасової споруди, оскільки на розгляді Львівської міської ради перебувають його заяви про надання висновку про можливість продовження підприємницької діяльності в тимчасовій споруді на АДРЕСА_1 , рішення щодо яких досі не прийнято.
В судове засідання на апеляційний розгляд справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.11.2010 Львівська міська рада передала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0,0060 га за кадастровим номером 4610136800:07:004:0031 на АДРЕСА_1 для обслуговування малої архітектурної форми строком на два роки, на якій було встановлено споруду для здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до Додаткової угоди від 22.02.2013 до договору оренди землі від 29.11.2010 строк дії даного договору було встановлено до 15.12.2013.
22.04.2013 Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради був виданий паспорт прив`язки тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , який дійсний до 15.12.2013.
Відповідно до Додаткової угоди від 30.07.2015 до договору оренди землі від 29.11.2010 строк дії даного договору було встановлено до 30.12.2016.
Відповідно до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 № 1568 термін здійснення підприємницької діяльності в тимчасових спорудах, що розміщені на території м. Львова згідно з додатком № 1, продовжено до 31.05.2018, в якому зазначена спірна тимчасова споруда.
Ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 № 3417 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 № 1568, від 27.04.2017 № 1888 та від 26.10.2017 № 2526» було внесено зміни до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території                    м. Львова» шляхом викладення пункту 1 у новій редакції: «1. Продовжити термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, які розміщені на території м. Львова, до 31.12.2019 згідно з додатком 1, крім тимчасових споруд, зазначених у пунктах 88, 103, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 27, 42, 46, 54, 105, 114, 131, 200, 255, 271, 274, 275, 276 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м. Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 1, 29, 32, 62, 76, 99, 163 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі м. Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 14, 103, 105, 107, 138, 140, 178, 184, 185, 230, 322, 324, 326, 329 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м. Львова ». У перелік для продовження здійснення підприємницької діяльності не включено тимчасову спору за адресою: АДРЕСА_1 , у якій здійснював підприємницьку діяльність ОСОБА_1 .
Ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 №3417 спірна тимчасова споруда вилучена з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.
27.07.2018 уповноваженими особами Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради складено акт комісійного обстеження, в якому зафіксовано, що тимчасова споруда по АДРЕСА_1 , яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , функціонує, відтак, підлягає демонтажу. 
Листом від 01.08.2018 №34-вих-6603 Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради повідомила фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про виявлення факту самочинно встановленої тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вона вилучена з переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності відповідно до ухвали Львівської міської ради від 17.05.2018 № 3417 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 №1568, від 27.04.2017 №1888 та від 26.10.2017 №2526» і зобов`язала його у термін до 20.08.2018 здійснити демонтаж вказаної тимчасової споруди.
Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 » фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надано можливість в добровільному порядку забезпечити демонтаж тимчасової споруди а адресою: АДРЕСА_1 , в термін до 14.10.2018.
Постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.10.2018 № 269 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне встановлення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
16.10.2018 представниками Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради після проведеного обстеження встановлено, що спірна тимчасова споруда не демонтована, а розпорядження від 18.09.2018 №537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 » не виконано, що зафіксовано у акті.
Листом від 02.11.2018 №4-2302-2107 управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, повідомило про те, що звернень від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , для продовження терміну дії договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 не надходило.
В свою чергу, на звернення Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.10.2018 №4-34-2514 начальник управління архітектури та урбаністики листом від 13.11.2018 №4-2401-1475 повідомив, що паспорт прив`язки розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 не видавався.
Вказані обставини послужили підставою для звернення Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з позовом про демонтаж згаданої тимчасової споруди та відповідно звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 ».
Задовольняючи позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним розпорядженням жодних прав чи інтересів позивача за зустрічним позовом не порушено, оскільки має рекомендаційний характер і не містить обов`язкових приписів. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували законність встановлення спірної тимчасової споруди, відтак, така підлягає демонтажу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, в галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин тощо. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.
Відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення врегульовані Законом України від 06.09.2005 № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів».
Відповідно до частини першої статті 10 цього Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів.
Згідно з абзацом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Положеннями Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що дії з демонтажу є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - роботи щодо відновлення території благоустрою).
Відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. 
В силу частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до малих архітектурних форм, як елементів декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою, належать, зокрема, альтанки, павільйони, навіси. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Відповідно до частин першої, другої статті 34 цього ж Закону правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.
Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.17, 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.
Строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального  плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.
У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу.
Ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові (далі - Положення).
Згідно з пунктом 1.3 Положення самовільно встановлена тимчасова споруда – це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки тимчасової споруди.
Пунктами 2.1, 2.2 Положення передбачено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.
Термін розміщення тимчасових споруд не може перевищувати термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, встановлений ухвалою міської ради.
Згідно з пунктом 3.14 Положення термін дії паспорта прив`язки ТС встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.
Пунктом 7.1 Положення передбачено, що демонтажу підлягають тимчасові споруди, для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і суб`єкту господарювання відмовлено у його продовженні, а також самовільно встановлені.
Таким чином, розміщення тимчасової споруди є правомірним за умови включення тимчасової споруди до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд та наявності договору оренди земельної ділянки, необхідної для розміщення тимчасової споруди, і паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Недотримання суб`єктом підприємницької діяльності зазначених умов при розміщенні тимчасової споруди свідчить про самовільність встановлення такої та дає підстави для її демонтажу.
Як встановлено з матеріалів справи, станом на момент винесення розпорядження головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 » у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 були відсутні паспорт прив`язки тимчасової споруди по АДРЕСА_1 та договір оренди земельної ділянки, а ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 № 3417 не продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у вказаній тимчасовій споруді.
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про самовільність встановлення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тимчасової споруди по АДРЕСА_1 .
Як зафіксовано в акті комісійного обстеження від 19.11.2019 тимчасова споруда по АДРЕСА_1 , встановлена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , не демонтована.
Що стосується доводів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів для приведення у відповідність усієї документації на розміщення тимчасової споруди та отримання паспорта прив`язки такої шляхом звернення із заявами про надання можливості подальшого розміщення тимчасової споруди та тривалий час перебування їх на розгляді, слід зазначити, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надано доказів прийняття органом місцевого самоврядування щодо нього рішень, які б дали підстави для розміщення тимчасової споруди, а протиправність дій чи бездіяльності осіб, до яких він звертався, не є предметом розгляду даної справи.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та наявність підстав для демонтажу розміщеної фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тимчасової споруди на АДРЕСА_1 .
Що стосується правомірності розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 », то слід зазначити , що ним зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в добровільному порядку забезпечити демонтаж тимчасової споруди, у разі невиконання демонтажу у добровільному порядку зобов`язано відділ соціально-економічного розвитку надати документи у юридичний відділ для підготовки позову в суд з вимогою про примусове виконання демонтажу.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 у справі № 160/7402/18 адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Верховним Судом звернено увагу на обов`язок суду під час вирішення спору, пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Тобто, підставами для визнання протиправними актів суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Натомість, як правильно встановлено судом першої інстанції, оскаржуване розпорядження носить тільки рекомендаційний, роз`яснювальний та інформаційний характер, не містить положень, обов`язкових для виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , тому не створює для нього самостійного юридичного наслідку у вигляді виникнення, зміни або припинення прав та не породжує для нього будь-яких обов`язків.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.09.2018 № 537 «Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 », відтак, позовні вимоги фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.
За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             
                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.006268 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 08.02.2021