Ухвала
 
19 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 263/13236/16-ц
провадження № 61-407ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 09 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про припинення прав осіб на частку квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення прав осіб на частку квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності.
 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2017 року припинено право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за кожною на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Вирішено виплатити відповідачам грошову компенсацію вартості належної кожній частки у спільному майні у сумі 59 011,00 грн, які були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України у м. Києві.
 
У травні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до місцевого суду із заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2017 року. 
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 05 червня 2018 року заяву представника ОСОБА_4 та 
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 
2017 року задоволено. 
 
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 29 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення прав осіб на частку квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності - скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку на 18 червня 2018 року о 14 год. 00 хв.
 
У липні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. 
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 02 липня 2018 року залучено ОСОБА_5 , до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення прав осіб на частку квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 05 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, третя особа: ОСОБА_5 , об`єднано в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення прав осіб на частку квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, та присвоєно № 263/13236/16-ц (провадження № 2/263/1921/2018).
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 09 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задоволено. 
 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С. В. за 
№ 1596. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про припинення права власності ОСОБА_4 на частку квартири, яка належить їй на праві спільної часткової власності, а також в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 та ухвалено нове судове рішення.
 
Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .
 
Вирішено виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості належної їй частки у спільному майні у сумі 59 011,00 грн, які були внесені позивачем 
21 вересня 2017 року за квитанцією № 13733934 (відділення № 17 ПУМБ в 
м. Маріуполь) на депозитний рахунок Державної казначейської служби України у м. Києві № 37311047011792, МФО 820172. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду 
м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року. 
 
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України за подання касаційної скарги не у повному обсязі сплачено судовий збір.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання первісного позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної 
(551,20 грн).
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання зустрічного позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).
 
Частиною сьомою статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання зустрічного позову) у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Ураховуючи, що заявник оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій у повному обсязі, сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 3 921,60 грн ((551,20+1 409,60)=1 960,80х200% (за подання первісного позову - 551,20 грн, за подання зустрічного позову - 1 409,60 грн (704,80+704,80)).
 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 513,84 грн.
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 407,76 грн (3 921,60-3 513,84).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 09 грудня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 19 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Г. І. Усик