УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  904/2650/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Бакуліна С.В.  
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020
(суддя Новікова Р. Г.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020
(головуючий - Коваль Л.А., судді Кузнецов В.О., Чередко А.Є.)
у справі №904/2650/20 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовом Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"
до Фізичної особи - підприємця Жарова Максима Олександровича 
про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі 405372,42 грн, 3% річних у розмірі 10756,34 грн та інфляційної складової в розмірі 3209,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Жарова Максима Олександровича вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі 405372,42 грн, 3% річних в розмірі 10756,34 грн та інфляційної складової в розмірі 3209,90 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020, відмовлено у задоволенні позову.

18.01.2021 АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 у справі №904/2650/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року встановлений у розмірі 2270,00 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №904/2650/20 є стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі 405372,42 грн, 3% річних в розмірі 10756,34 грн та інфляційної складової в розмірі 3209,90 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 1 135 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, проте не зазначає жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" п. 2 ч. 3 с. 287 ГПК України.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №904/2650/20 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/2650/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020.

2. Надіслати учасникам справи копії ухвали.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                       О.А. Кролевець

Судді                                                                                                     С.В. Бакуліна 

                                                                                          Н.М. Губенко