Справа № 991/238/21
Провадження 1-кс/991/246/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

 
16 січня 2021 року                                                          місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 розглянувши скаргу  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

1.14 січня 2021 року на адресу Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
2.Вимоги скарги мотивовані тим, що 07 листопада 2020 року ОСОБА_2 як потерпілий направив до НАБ України заяву № 4 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 2 ст. 383, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 209, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 368, ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 368-4, ч. 1 ст. 368-5, ч. 1, ч. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 369, ч. 1, ч. 2 ч. 3 ст. 369-2 КК України за сукупністю із ч. 1 ст. 396 (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 161, ч. 1, ч. 2 ст. 162, ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 189, ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 192, ст. 198, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 1, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 374, ч. 1, ч. 4 ст. 382, ч. 1, ч. 2 ст. 384, ч. 1, ч. 2 ст. 397 КК України). Заява № 4 від 13 жовтня 2020 року також подана і підписана ОСОБА_3 , який є повноважним представником ОСОБА_2 . Вказана заява № 4 отримана уповноваженою особою НАБ України 09 листопада 2020 року; заява не внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порушення вимог ст. 214 КПК України.
3.Скаржники просять постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб НАБ України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що він 18 листопада 2020 року вже звертався з вказаною скаргою до Вищого антикорупційного суду, проте 24 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді йому було повернуто скаргу (справа № 991/9616/20). 
04 грудня 2020 року ОСОБА_3 як повноважним представником було подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді. Разом з тим, 22 грудня 2020 року колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду залишила без задоволення апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішеннями суддів та зважаючи на норми ч. 7 ст. 304 КПК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися повторно зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
4.Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 14 січня 2021 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 . 
5.Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
5.1.Заявники слушно зазначили в своїй скарзі, що ними вже подавалась ця сама скарга і вона була предметом розгляду слідчого судді Вищого антикорупційного суду 24 листопада 2020 року та переглядалась Апеляційною палатою ВАКС 22 грудня 2020 року.
5.2.Ухвалою слідчого судді ВАКС від 24 листопада 2020 року їм було повернуто скаргу. В своєму рішенні слідчий суддя зазначив таке:
«Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України.
Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
До підсудності Вищого антикорупційного суду частиною першою статті 33-1 КПК України віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3-369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.
Зі змісту скарги та доданої до неї заяви вбачається, що заявники повідомили про обставини можливого вчинення ОСОБА_4 , яка завідомо неправдиво повідомила про нібито вчинення проти неї особисто ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством), ч. 2 ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла), ст. 356 КК України (самовправство). Хоча, як стверджують заявники, ОСОБА_2 не знає, ніколи не бачив і жодного разу не мав ніяких контактів із особою на прізвище ОСОБА_4 , тому фізично не міг вчинити зазначені нею кримінальні правопорушення. Заявники стверджують, що вказану заяву 12 грудня 2019 зареєстрували в ЄРДР під номером кримінального провадження 12019030010004735 керівники органу досудового розслідування Національної поліції у м. Луцьку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 . За таких обставин згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України заявницею ОСОБА_4 було завдано потерпілому ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди. У заяві вказують на те, що заявниця ОСОБА_4 разом із співробітниками нацполіції кваліфікують як об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство) - наявність одночасно двох різних документів від 2005 року і від 2019 року про право приватної власності на одну і ту саму нерухомість (тонко-каркасну споруду по АДРЕСА_1 ) у різних не пов`язаних між собою суб`єктів (класичне шахрайство): наявність у подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_8 законного, нотаріально посвідченого, чинного договору купівлі-продажу від 21.09.2005 та наявність у заявниці ОСОБА_4 незаконного, фіктивного свідоцтва, зареєстрованого 02.09.2019 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу волинської області ОСОБА_9 на підставі ДП "Сетам" протоколу № 425542 про проведення електронних торгів від 13.08.2019 на підставі заяви та підробленого виконавчого листа Другого відділу ДВС м. Луцька.
Також наводять факти, що мають ознаки відмивання (легалізації) "брудних" грошей, одержаних злочинним шляхом за таких обставин. ОСОБА_4 , яка працює менеджером приватного підприємства "Ійя" ніколи не мала, не має й не може мати легально задекларованих власних коштів - 705 134 грн. сплачених нібито нею за тонко-каркасну споруду. Земельна ділянка, на якій розташована споруда, право на яку перейшло, зокрема і до ОСОБА_2 , за договором купівлі-продажу від 21.09.2005 не була предметом електронних торгів.
З огляду на викладене ОСОБА_2 , ОСОБА_3 роблять висновок про те, що організоване угрупування "державних виконавців", "ДП "Сетам", "приватних нотаріусів" вчиняють безкарне шахрайство з метою легалізації брудних доходів (майно), одержаних злочинним шляхом.
Кримінальні правопорушення, передбачені статтями 209, 368, 368-4, 368-5, 369, 369-2 КК України належать до підсудності Вищого антикорупційного суду, згідно з вимогами ст. 33-1 КПК України, проте за наявності обов`язкових умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України, які вивченням скарги та доданих матеріалів не встановлені.
Пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких вище зазначенні кримінальні правопорушення можуть відноситися до підсудності Вищого антикорупційного суду. Однією з умов є вчинення злочину конкретним суб`єктом, вказаним в переліку у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. ОСОБА_4 , яка працює менеджером на підприємстві "Ійя" не належить до суб`єктів, які зазначені у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Також особи, які подали скаргу у своїй заяві № 4 від 13.10.2020 згадують про працівників правоохоронних органів та державних органів, проте не зазначають розміру предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, що свідчить про відсутність умови, зазначеної у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Окрім цього, відсутня інформація щодо умови, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України.
Кримінальні правопорушення, передбачені ст. 161, 162, 189, 190, 192, 198, 206, 255, 256, 355, 356, 358, 365, 366, 373, 374, 382, 384, 396, 397 КК України, про вчинення яких заявники наводять у своїй заяві № 4 від 13.10.2020 згідно положень ст. 33-1 КК України не належать до підсудності Вищого антикорупційного суду.
З огляду на викладене, у скарзі та заяві про вчинення кримінальних правопорушень наведені обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, підсудності Вищого антикорупційного суду не встановлено.
Системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави для висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З огляду на зазначене, розгляд Вищим антикорупційним судом справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Пунктом другим ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.».
5.3.Ухвалою колегії суддів АП ВАКС від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді ВАКС від 24 листопада 2020 року без змін. 
5.4.Подана слідчому судді скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 січня 2021 року містить ті самі відомості, які вже були предметом розгляду. Фактичні дані, які зазначені в заяві № 4 про вчинення кримінальних правопорушень, не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України.
5.5.Скаржники як на підставу подання скарги посилаються на припис ч. 7 ст. 304 КПК України: «Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.» Дану норму слід тлумачити таким чином, що скарга стає прийнятною для судового розгляду лише після усунення недоліків, наявність яких стала раніше підставою для її повернення. Разом з тим,  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не усунули такі недоліки та повторно звернулися до неналежного суду.
5.6.За викладених обставин вбачається, що у слідчого судді Вищого антикорупційного суду відсутні правові підстави і процесуальні повноваження здійснювати розгляд скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБ України.

З огляду на наведене скарга підлягає поверненню у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 115, 117, 303-304, 309 КПК України слідчий суддя постановив:
1.Скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особам, які її подали.
2.Копію ухвали невідкладно надіслати особам, які подали скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
4.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
5.Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя                                                         ОСОБА_1