Справа № 461/8288/20                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/3301/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:29

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Ждан К.О.
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в інтересах яких діє адвокат Галайський Орест Вікторович звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, з підстав викладених у позовній заяві.
У порядку забезпечення позову, в інтересах позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,6 кв.м (реєстраційний номер 1017540046101).

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалу суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідач вживає заходів щодо відчуження належної йому квартири. Вважає такі дії підготовчими для можливості ухилення відповідача в майбутньому від виконання рішення суду. Звертає увагу на наявність у відповідача лише квартири, іншого майна та роботи він немає, в зв`язку з чим вважає, що він може виїхати до Канади і потенційне рішення суду буде невиконаним. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 33,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 1017540046101).
Заслухавши суддю-доповідача, скаржника та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1  підлягає до задоволенню частково із наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд виходив з тих обставин, що заявником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду.
З таким висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).
Як роз`яснено п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Завданням забезпечення позову є негайне вжиття заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Як убачається із матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви, предметом спору є заборгованість відповідача перед позивачами, в розмірі 167791,70 грн., яка складається з: 162968 заборгованості за несплату орендної плати, 918,32 грн. – 3% річних та 3905,38 грн.– пеня.
Також встановлено, що відповідач є власником квартири загальною площею, 33,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якої згідно відомості з реєстру права власності на нерухоме майно становить 6754 грн. (контрольне провадження, а.с.25), хоча очевидним є той факт, що фактична вартість такої квартири є значно вищою від суми зазначеної в такій відомості.
З наведеного слідує, що між сторонами, дійсно виник спір з приводу невиконання умов договору оренди, що може стати наслідком виникнення заборгованості.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду у разі відчуження відповідачем наявного у нього майна – квартири, враховуючи її вартість зазначену в відомості з реєстру права власності на нерухоме майно, предмет спору є спів мірним.
Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із розміром заявлених позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що за вказаних обставин, заява ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №461/8288/20 за результатами розгляду позовної заяви, а саме: шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , зальною площею 33,6 кв.м., що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Вживаючи саме такі заходи забезпечення позову, колегія суддів врахувала, що таке забезпечення не обмежить відповідача в можливості використання належної йому квартири АДРЕСА_1 , зальною площею 33,6 кв.м. за призначення, однак обмежить його вправі на відчуження такої квартири, що фактично виключить можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Згідно норм ч. 2 ст. 149 ЦПК України,забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року про відмову у забезпеченні позову скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
До набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №461/8288/20 за результатами розгляду позовної заяви, – вжити заходи забезпечення позову.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , зальною площею 33,6 кв.м., що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник