УХВАЛА

02 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.007058
адміністративне провадження № К/9901/36335/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Школьної Алли Вікторівни - представника Державної установи "Львівська виправна колонія №48"
на постанову   Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року
у   справі №1.380.2019.007058 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи "Львівська виправна колонія №48" 
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
ВСТАНОВИВ:
28 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Школьної Алли Вікторівни - представника Державної установи "Львівська виправна колонія №48" на постанову   Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у   справі №1.380.2019.007058.
Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Школьної Алли Вікторівни - представника Державної установи "Львівська виправна колонія №48" про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику повідомити Суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, а саме, поважність пропуску строку касаційного оскарження з 21 вересня 2020 року до першого звернення з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, та з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 23 листопада 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (30 листопада 2020 року) до повторного подання касаційної скарги (24 грудня 2020 року).
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків у спосіб визначений в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 0102931960692) копія ухвали Верховного Суду від 05 січня 2021 року отримана 11 січня 2021 року.
18 січня 2021 року до Верховного Суду від представника відповідача адвоката Школьної Алли Вікторівни надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 05 січня 2021 року.
У заяві скаржник зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції отримано представником відповідача 27 жовтня 2020 року, на підтвердження цього до зазначеної заяви долучено копію клопотання про видачу копії судового рішення від 12 жовтня 2020 року з відміткою про дату отримання судового рішення.
Пропуск строку на касаційне оскарження з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 23 листопада 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (30 листопада 2020 року) до повторного подання касаційної скарги (24 грудня 2020 року) скаржник обґрунтовує тим, що наказом №04/12/20 від 04 грудня 2020 року підписаним Головою АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» - Марусяк В.Я. було відсторонено Школьну Аллу Вікторівну, адвоката АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» від роботи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції через контактування з хворими на COVID-19 у період з 04 грудня 2020 року по 17 грудня 2020 року (включно).
У зв`язку з тим, що саме за адвокатом Школьною А.В. було закріплено ведення зазначеної судової справи, з метою дотримання правил адвокатської етики, збереження адвокатської таємниці, ефективності надання правничої допомоги, зазначена справа не передавалася до провадження інших адвокатів АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» 
Наведене підтверджується долученими до касаційної скарги копіями документів.
Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Крім цього, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України (далі - Закон № 731-IX).
Вказаним Законом законодавець по-іншому врегулював питання процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Так, Законом № 731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 05 січня 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження Суд зазначає таке.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема відповідно до пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Із матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень установлено, що предметом позову у даній справі є стягнення з Державної установи «Львівська виправна колонія №48» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин проходив службу на посаді начальника оперативного відділу Львівської виправної колонії №48 управління Державної пенітенціарної служби України Львівської області, яка не відноситься до посад, які у значенні    Закону України «Про запобігання корупції»    передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в силу вимог пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України ця справа віднесена до категорії справ незначної складності.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року вирішено здійснювати розгляд справи №1.380.2019.007058 за правилами спрощеного позовного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 та частини четвертої статті 257 КАС України відсутні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
1.  Клопотання адвоката Школьної Алли Вікторівни - представника Державної установи "Львівська виправна колонія №48"   про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2.  Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Школьної Алли Вікторівни - представника Державної установи "Львівська виправна колонія №48" на постанову   Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у   справі №1.380.2019.007058.
4. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
................................
................................
................................

А.В. Жук
В.Е. Мацедонська
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду