ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 175/2819/20(2-а/175/64/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року (суддя Новік Л.М., смт. Слобожанське) у справі № 175/2819/20 (2-а/175/64/20)
за позовом ОСОБА_1 
до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича,
про визнання протиправними дій, скасування постанови,- 

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП №268057087 від 17.07.2020 до повідомлення серії ІД №00162261, винесену головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Кукотою Романом Олеговичем, якою її, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 позовні вимоги задоволено.
Вказане рішення мотивоване відсутністю належних та достатніх доказів порушення позивачкою п. 3.34 «Запинку заборонено» розділу 33 ПДР, що стало підставою для винесення спірної постанови.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив про надання ним до суду першої інстанції належних та достатніх доказів вчинення позивачкою правопорушення, що стало підставою для винесення ним спірної постанови, а саме про надання фотознімків, що повністю відповідають вимогам ст. 14-2 КУпАП. Проте, на думку скаржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим скаржником доказам у їх сукупності. Також, на спростування доводів суду першої інстанції щодо відсутності відповідної розмітки 1.4 в місці стоянки транспортного засобу позивачки, скаржник вказав, що знак 3.34 є дійсним як за наявності відповідної розмітки, так і за її відсутності. При цьому, дорожні знаки мають переваги перед дорожньою розміткою. Крім того, на підтвердження факту вчинення позивачкою правопорушення, скаржник послався на схему організації дорожнього руху, копія якої була отримана ним від КП «Дніпродорсервіс» на відповідний запит. Водночас, скаржник зазначив, що суд першої інстанції, враховуючи норми ст. 115 КАС України, не був позбавлений можливості витребувати відповідну інформацію безпосередньо від КП «Дніпродорсервіс». З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні 03.03.2021 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник позивачки у судовому засіданні 03.03.2021 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на повне та об`єктивне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи.  Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Кукоти Р.О. про накладення адміністративного стягнення серія РАП №268057087 від 17.07.2020 до повідомлення серії ІД №00162261,
ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою констатовано, що в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Lexus GS 300», державний номерний знак НОМЕР_1 , 01 липня 2020 року о 14 год. 37 хв. за адресою: м. Дніпро вул. Глинки, 11, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України «Зупинку заборонено».
Правомірність винесення вказаної постанови є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.
При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ч. 3 ст. 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 3 ст. 122, ч. 1, 2 ст. 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до п. 3.34 «Зупинку заборонено» Розділу 33 ПДР України, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановленні (підрозділ 3 Розділу 33).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, ненаданням судом першої інстанції належної оцінки наданим скаржником доказам, які відповідають вимогам ст. 14-2 КУпАП.
Частина 1 ст. 14-2 КУпАП передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі ст. 14-2 КУпАП, інспектором здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів, на яких зафіксовано (у лівому верхньому куті фото): дата порушення - 01.07.2020, час вчинення порушення -14:38:12, місце вчинення: м. Дніпро вул. Глинки, 11, географічні координати: 48.462659,35.045502.
Судом першої інстанції встановлено та скаржником не заперечується, що у зв`язку з неможливістю встановлення особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення, відповідно до ст. 279-1 КУпАП, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №00162261 було розміщено на лобовому склі транспортного засобу «LexusGS300», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД№00162261 від 01.07.2020 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На підтвердження факту вчинення позивачкою правопорушення до суду першої інстанції скаржником було надано фотознімки, на яких зафіксовано транспортний засіб «Lexus GS 300» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Вказаним доказам судом першої інстанції було надано оцінку з урахуванням вимог ст. 70 КАС України, відповідно до яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Також, судом першої інстанції було прийнято до уваги, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вказані норми чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що вказані фотознімки не є належним та допустимим доказом здійснення позивачкою зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонена», оскільки знак 3.34 «Зупинку заборонено» на фотознімках (географічні координати 48.462659N, 35.045502Е) взагалі відсутній. Тобто, із зазначеної фотофіксації неможливо встановити факт розповсюдження дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на місце зупинки/стоянки зазначеного автомобіля (а.с. 47-49).
Що стосується посилання скаржника на копію схеми організації дорожнього руху до перехрестя з вул. Європейською, яка була отримана ним від КП «Дніпродорсервіс», колегія суддів зазначає, що схема не містить графічних координат, що унеможливлює співставлення наданих скаржником до суду першої інстанції фотознімків з наданою ним до суду другої інстанції схемою організації дорожнього руху.
Також, колегія суддів зазначає, що вказана схема не є належним доказом, оскільки, як було зазначено скаржником у апеляційній скарзі, нормами ч. 4 ст. 308 КАС України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Скаржником не надано до суду докази на підтвердження неможливості його звернення до КП «Дніпродорсервіс» з відповідним запитом для отримання схеми організації дорожнього руху, яка була ним надана до суду апеляційної інстанції, під час розгляду справи у суді першої інстанції.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, збирання доказів є правом, а не обов`язком суду. А, враховуючи норми ч. 2 ст. 77 КАС України, у межах цієї справи обов`язок доказування правомірності спірної постанови покладено саме на скаржника.
Таким чином, враховуючи відсутність поважності ненадання скаржником схеми організації дорожнього руху до суду першої інстанції, колегія суддів, враховуючи норми ч. 4 ст. 308 КАС України, при вирішенні цієї справи не приймає вказаний доказ до уваги.
З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів вчинення позивачкою правопорушення, що стало підставою для притягнення її до відповідальності згідно спірної постанови.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ч. 1 ст. 7 КУпАП).
З огляду на це, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачка не знала та не могла знати про порушення нею правил дорожнього руху, оскільки були відсутні будь-які вказівки на те, що в конкретній ситуації такі правила взагалі діють (відсутній знак, дорожня розмітка). Наведене виключає суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За викладених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 03.03.2021р.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко