ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/581/21 Справа № 201/4846/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 34 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ ВКФ «АКС і К» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та судових витрат. 
Позов мотивований тим, що 19 травня 2018 року близько 17.15 годин водій ОСОБА_2 на автомобілі відповідача, керуючи автомобілем «ДАФ», під час руху в районі буд. 134 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, не витримав безпечної дистанції, швидкості руху, скоївши зіткнення, наїзд на рухавшийся в тому місці транспортний засіб «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 , що належить позивачу, в результаті якого останньому (автомобілю позивача) були завдані ушкодження, позивач постраждав, йому завдана значна матеріальна шкода, сторона відповідача фактично визнала свою вину, працівниками поліції було складено протокол і направлено його до суду.
Постановою суду винною у вказаній ДТП визнано ОСОБА_2 і він притягнутий до адміністративної відповідальності. Винним у цій ДТП вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, є саме ОСОБА_2 на автомобілі відповідача. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду, він поніс значні витрати. У зв`язку з чим позивач звернувся з цим питанням до страхової компанії і відповідача, страховою компанією здійсненна виплата лише частково реальних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, проте відповідач погасити решту вказаної суми відмовилася. 
Вважає, що матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і втрати товарної вартості. Вважає, що решту вказаної шкоди повинна відшкодовувати відповідач в повному обсязі – решту шкоди, втрату товарного вигляду пошкодженого автомобіля, витрати на експертне дослідження і просив стягнути всю вказану шкоду та судові витрати, задовольнивши позов у повному обсязі. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року позов задоволено та ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» на користь ОСОБА_1 несплачену частку відшкодування, вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля в сумі 56 427 грн. 15 коп., витрати на правову допомогу в сумі 6 000 грн. та судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп., а всього 63 195 грн. 55 коп.. 
Рішення суду мотивовано тим, що до скоєння дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного позивачу автомобіля призвели виключно дії водія ОСОБА_2 на автомобілі відповідача. Цей водій, здійснюючи маневр обгону чи повороту, руху прямо не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявивши таким чином неуважність, не контролювала дорожню обстановку. Саме дії цього водія ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням ДТП та спричиненням шкоди належному позивачу автомобілю. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що 19 травня 2018 року близько 17.15 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ДАФ», державний номер автомобіля НОМЕР_1 , (з напівпричіпом «ОДАЗ» державний номер НОМЕР_2 ) що належить відповідачу, рухалася по вул. Набережна Перемоги в місті Дніпро та в районі будинку № 134 перед здійсненням маневру – проїзд світлофорного об`єкту - не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля, заходів для своєчасного зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів до зниження швидкості автомобіля аж до повної зупинки або об`їзду перешкоди і скоїв наїзд, зіткнення з рухавшимся в тому місці в попутному напрямку і стоявшим попереду автомобілем «Фольксаваген», державний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_1 , скоївши ДТП.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення зазначених в протоколі Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв`язку із наслідками у вигляді завданих ушкоджень позивача та пошкодження названого автомобіля.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року адміністративну справу відносно ОСОБА_2 розглянуто, у вказаній ДТП встановлено і визнано винним вказаного водія за ст. 124 КУпАПП через порушення ним Правил дорожнього руху України і його притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави. Вказана постанови оскаржена не була і набрала законної сили, іншого звернення до поліції чи інших правоохоронних органів стосовно цього випадку у сторін не було, обставини ДТП визнані сторонами.
На прохання позивача експертом було проведено дослідження стосовно суми завданої позивачу шкоди, ця шкода визначена з урахуванням зносу без ПДВ – 49 453 грн. 20 коп., без урахування зносу замінних складників – 111 453 грн. 86 коп. і позивач звернувся до страхової компанії і відповідача з питанням її відшкодування, але фактично була відмова: страхова компанія визначила суму страхового відшкодування – 34 543 грн. 85 коп. і за мінусом франшизи виплатила позивачу вказану суму страхового відшкодування, відповідач позивачу взагалі відмовився відшкодовувати решту збитків, належну позивачу до сплати шкоду (реальні витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, втрата товарного вигляду пошкодженого автомобіля позивача, витрати на авто дослідження та інш.), в добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. 
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ ВКФ «АКС і К», згідно централізованої бази даних МТСБУ і наданих документів, застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів № АК/7334149 від 05 липня 2017 року, страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Універсальна». З метою компенсації спричинених в результаті даної ДТП збитків позивач звернувся до ПрАТ СГ «Універсальна». 
Згідно з висновком № 129 від 21 серпня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням належного йому автомобіля марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_3 , з врахуванням фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість складає 105 880 грн. 35 копійки.
Після ДТП ПрАТ СГ «Універсальна», яке на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7334149 від 05 липня 2017 року застрахувало цивільно-правову відповідальність власника «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 , визнало зазначену подію страховим випадком та виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 34 543 грн. 85 коп. Решту суми в межах ліміту відповідальності вказаної страхової компанії було стягнуто за позовом ОСОБА_1 за рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року в сумі 14 909 грн. 35 коп., рішення набрало законної сили. Отже страховою компанією було виплачено позивачу в зв`язку з вказаною ДТП страхового відшкодування всього 49 453 грн. 20 коп. 
Отже, відповідач повинен сплатити залишок суми страхового відшкодування, який складає – 56 427 грн. 15 коп.: 105 880.35 – 49 453.20 = 56 427.15). 
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що до скоєння дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного позивачу автомобіля призвели виключно дії водія ОСОБА_2 на автомобілі відповідача. Цей водій, здійснюючи маневр обгону чи повороту, руху прямо не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявивши таким чином неуважність, не контролювала дорожню обстановку. Саме дії цього водія ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням ДТП та спричиненням шкоди належному позивачу автомобілю. Вказано підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до п. 1.3 ст, 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Згідно абз. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані обставини щодо того, що ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К» станом на дату ДТП та страхової події була застрахована полісом обов`язкового страхування, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки обов`язок по сплаті вартості відновлювального ремонту в розмірі, що не покривається страховим відшкодуванням, покладається безпосередньо на відповідача.
Доводи апеляційної скарги про те, що вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінених складових частин колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 55147, 22 грн. ( з врахуванням ПДВ), 49453,20 грн. (без врахування ПДВ), колегія суддв відхиляє, оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням належного йому автомобіля, з врахуванням фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість складає 105 880 грн. 35 копійки.
Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачами у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АКС і К»   – залишити без задоволення.
Рішення  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2020 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко