Номер провадження: 22-ц/813/4956/21 
Номер справи місцевого суду: 947/30347/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С., 
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», третя особа державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов Ігор Володимирович, про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», третя особа державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов Ігор Володимирович про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності. 
Одночасно із позовом, позивач подав також і заяву про забезпечення позову. 
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована: АДРЕСА_1 та заборони ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», третя особа державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов Ігор Володимировича, про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року – скасувати, заяву про забезпеченні позову – задовольнити. 
У відзиві на апеляційну скаргу, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року – без змін.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо її змісту і вимог до апеляційного суду не направили. 
В судове засідання, призначене на 18.02.2021 року,  сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
18.02.2021 року до канцелярії апеляційного суду надійшла заява від представника ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - Землякова О.А., у якій товариство посилаючись на карантинні обмеження, встановлені в Одеському апеляційному суді, просить відкласти розгляд справи на іншу дату після набрання чинності розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 08.02.2021 №1. 
Вищевказана заява представника ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - Землякова О.А. про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Так, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».
Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.
Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи, з огляду на передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом підчас розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні заяви представника ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - Землякова О.А. про відкладення розгляду справи та розглянути справу за відсутності її учасників.
Окрім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.
При цьому, представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - Земляков О.А. мав можливість подати клопотання про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористалася.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.7 ст. 268 ЦПК, рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Суддя – учасник колегії Комлева О.С. перебувала у відпустці з 25 по 26 лютого 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом від 25.02.2021 року №55д та на лікарняному з 01 по 05 березня 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом від 09.03.2021 року №70д, а головуючий суддя Цюра Т.В. знаходилася у відрядженні з 08.03.2021 по 12.03.2021 року, що підтверджується довідкою №66д відділу кадрової роботи та управління персоналом від 09.03.2021 року, тому повне судове рішення виготовлене 15.03.2021 року.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що така заява не є обґрунтованою та доводи позивача не свідчать, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду в майбутньому. 
Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке. 
Так, процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначаються ст. 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову не відповідає вищезазначеним вимогам.
Так, з виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», третя особа державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов І.В. про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності.
Предметом позову є скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54323043 від 30.09.2020 08:14:25, прийняте державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим І.В., яким припинено право власності за позивачем та зареєстровано право власності за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №38424893 від 25.09.2020 11:13:29). 
При цьому, зі змісту заяви представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 про забезпечення позову вбачається, що мотивацією для необхідності вжиття заходів забезпечення позову є те, що 08.10.2020 року відбулася спроба захоплення спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: особа, яка представилася представником ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» разом із кількома особами спортивної статури «тітушками», які відмовились представлятися, зламали замки вхідних дверей, заблокували вхід до вказаної квартири, не давали можливості зайти до неї та вийти з неї, а також здійснили заміну замків вхідних дверей на власні. 
В цей час, вдома були малолітні онуки позивача – ОСОБА_8 (2014 року народження) та ОСОБА_7 (2014 року народження) зі своєю бабусею ОСОБА_3 , які внаслідок вищевказаних дій були заблоковані та не могли вийти. 
Крім того, заявник також зазначив, що позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також малолітні онуки позивача ОСОБА_8 (2014 року народження) та ОСОБА_7 (2014 року народження) постійно мешкають та зареєстровані за адресою вказаної квартири. Судові рішення про зняття їх з реєстраційного обліку та виселення судами не приймались. 
Через вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_3 здійснила виклик патрульної поліції за телефоном 102.
Крім того, з метою доведення вчинених представниками ТОВ «ФК «Вектор Плюс» дій щодо самоправного виселення сім`ї ОСОБА_9 зі спірної квартири без рішення суду, до заяви про забезпечення позову було надано також до суду фототаблицю №1 (а.с. 32-24). 
Більш того, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, по вищезазначеній ситуації ОСОБА_3 звернулась також і до народного депутата України від політичної партії «Слуга народу» - ОСОБА_10 , після приїзду якого біля спірної квартири сталася сутичка та було здійснено напад на нього та завдано йому тілесних ушкоджень. 
За фактом незаконного проникнення до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 та завдання тілесних ушкоджень Київським відділом поліції в м.Одесі ГУНП в Одеські області розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020166480000302 від 08.10.2020 року та станом на теперішній час у вказаному досудовому розслідуванні здійснюються слідчі дії, зокрема ОСОБА_3 пред`явлено до впізнання «тітушок» відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с. 34, 34 зворот). 
ОСОБА_1 , також зазначив у своїй заяві, що така агресивна поведінка «тітушок» відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» стала підставою для висвітлення описаних подій в засобах масової інформації, зокрема на 7 телеканалі (а.с. 35-36), що на думку заявника не позбавляє відповідача можливості повторити спробу захоплення спірної квартири. 
Враховуючи вищевикладені обставини та враховуючи той факт, що станом на теперішній час ТОВ «ФК «Вектор Плюс» є власником спірної квартири, а розгляд цієї справи у всіх інстанціях може зайняти значний проміжок часу, позивач посилався на те, що відповідач має реальну можливість вчиняти дії, направлені на володіння, користування та розпорядження нею, зокрема вчиняти будь – які дії, спрямовані на виселення, зняття з реєстраційного обліку позивача та членів його родини, вселення та взяття на реєстраційний облік будь – яких інших осіб за адресою спірної квартири, здачу в оренду, лізинг, лізинг, розірванні діючих та укладання нових договорів постачальниками комунальних послуг до набрання законної сили рішення у цій справі по суті. 
Тому, на думку заявника, з метою недопущення настання таких обставин позивач просив суд заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь – які реєстраційні дії щодо спірної квартири. 
Проте, відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд на вищевикладене уваги не звернув. 
Припущення і сумніви позивача щодо ускладнення виконання судового рішення є обґрунтованими.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що вжиття саме такого способу забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та повністю відповідає ч.2 ст. 149 ЦПК України .
Окрім того, що стосується такого способу забезпечення позову, як заборона ТОВ «ФК «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вселяти до неї інших осіб , а також перешкоджати їм користуватися цією квартирою, то його застосування також відповідає ч.2 ст. 149 ЦПК України. 
Так, як вбачається з виділених матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, відповідач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вже здійснював 08.10.2020 року спробу захоплення спірної квартири та якщо за час розгляду справи, відповідач успішно здійснить повторну спробу та захопить спірну квартиру, то фактично відбудеться протиправне виселення позивача та членів його родини без рішення суду з єдиного та постійного місця проживання, тому за таких обставин, можливе рішення суду на користь позивача вже не зможе ефективно захистити його право власності на квартиру. 
Тому, на думку апеляційного суду, найбільш ефективним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
З огляду на викладене, апеляційний суд, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову та врахувавши співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогам, дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована: АДРЕСА_1 та заборони ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційний суд не вбачає порушень також прав відповідача по справі ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 
Апеляційний суд також приймає до уваги посилання позивача щодо відсутності підстав, які б накладали на суд обов`язок, згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України щодо застосування зустрічного забезпечення, оскільки внаслідок вжиття такого способу забезпечення позову у відповідача та інших осіб не можуть виникнути жодних збитків, оскільки протягом всього часу розгляду справи спірна квартира залишиться у власності відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Низкою рішень Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (зокрема рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 04.12.1995 р. та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003 р.).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заява про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована: АДРЕСА_1 та заборони ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з вищевказаної квартири є обґрунтованою, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце невиконання можливого судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Натомість, відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене, також не взяв до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям постанови по суті вимог заявника.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 - задовольнити. 
Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року – скасувати.
Прийняти постанову. 
Заяву представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 про забезпечення позову – задовольнити. 
Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» виселяти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та вселяти до неї інших осіб, а також перешкоджати їм користуватися цією квартирою до розгляду справи по суті. 
Ухвалу для виконання направити Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського,6).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15.03.2021 року. 

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

О.С. Комлева