ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 33/821/75/21 Справа № 705/4077/20	  	Головуючий по 1 інстанції Білик О.В.	
Категорія: ст. 124 КУпАП		Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р.                                                  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/4077/20 відносно  ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника Гейка В.А.,-
в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., постановлено стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 11.10.2020 о 10 год. 55 хв. м. Умані по вул. Незалежності, 11 – вул. Спінози, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не враховуючи дорожню обстановку, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу руху автомобілю ВАЗ 211010, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 2.3(б), п. 16.10. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження.
Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник  ОСОБА_1 – Гейко В.А. подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що водій автомобіля ВАЗ211010 ОСОБА_2 в порушення вимог ПДР України рухався в лівій смузі зустрічного руху, а тому ОСОБА_1 не міг бачити його рух, у зв`язку з чим відбулося ДТП. Вважає, що місцевим судом не вірно оцінено схему ДТП, яка на його думку навпаки підтверджує невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, та дані з камер відео спостереження. 
Заслухавши думку захисника Гейка В.А., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку потерпілого  ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, просив постанову місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість у ДТП водія  ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутністю в діях останнього складу адмінправопорушення, як про це просить апелянт.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494913 від 11.10.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та відповідно до якого  ОСОБА_1 11.10.2020 о 10 год. 55 хв. м. Умані по вул. Незалежності, 11 – вул. Спінози, керуючи автомобілем «ChevroletAveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не враховуючи дорожню обстановку, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу руху автомобілю ВАЗ211010, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 2.3(б), п. 16.10. ПДР України. При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 1);
- даними схеми ДТП від 11.10.2020, на якій зафіксовано розташування автомобілів, місце зіткнення, механічні пошкодження автомобілів, яка підписана обома учасниками ДТП без зауважень (а.с. 2);
- даними відеозапису, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 під час інтенсивного руху, мав намір виїхати з другорядної на головну дорогу, ввімкнув лівий поворот, та розпочав рух після того як водій автомобіля, який знаходився на головній дорозі, пропустив його. Однак ОСОБА_1 не впевнився в безпечності маневру, та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 , який також рухався по головній дорозі зліва направо по відношенню до автомобіля ОСОБА_1 , ближче до суцільної розмітки (а.с. 50);
- письмовими показаннями  ОСОБА_1 , які він давав працівникам поліції та вказував, що під час інтенсивного руху його пропустив автомобіль, який знаходився на головній дорозі, а тому він ввімкнув лівий поворот та розпочав рух з прилеглої території, однак в`їхав в автомобіль НОМЕР_3 , після чого здав назад, щоб не заважати руху інших транспортних засобів (а.с. 5);
- показаннями потерпілого ОСОБА_2 , які він давав в суді першої та апеляційної інстанції, і які узгоджуються з показаннями, даними ним працівникам поліції безпосередньо після ДТП (а.с.4) про те, що він рухався по головній дорозі, не порушуючи ПДР України, тоді як ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав йому переваги в русі, у зв`язку з чим відбулося зіткнення.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.
Дослідивши вказані докази, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку про те, що водій  ОСОБА_1 під час керування автомобілем порушив вимоги ПДР України, в результаті чого відбулося ДТП.
Доводи апелянта про те, що  ОСОБА_2 рухався з порушенням вимог ПДР України, не підтверджені належними та допустимими доказами. Також протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не складався, а тому апеляційний суд позбавлений можливості оцінювати дії останнього. 
Крім того, навіть при умові, що ОСОБА_2 рухався по головній дорозі, перетнувши суцільну смугу руху, як про те зазначає апелянт, це не звільняє ОСОБА_1 від виконання вимог знаку 2.1 «Дати дорогу». 
Апелянт вказує, що при інтенсивному русі водій автомобіля, який знаходився на головній дорозі, дав знак ОСОБА_1 про те він має намір пропустити його, у зв`язку з чим він розпочав рух. Однак вказані обставини, не передбачені ПДР України, та є знаком вічливості водіїв, і ОСОБА_1 мав би переконатися в безпечності свого маневру, виконати вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу», однак цього належним чином не зробив.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неприйнятними.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Гейка В.А. – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка