Справа № 464/5414/20                                Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В. 
Провадження № 33/811/12/21                 Доповідач: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ,на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2020 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 19.09.2020 року о 21 год. 25 хв. у м. Львів, на вул. Кавалерідзе, 2, керував автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2020 року скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова судді є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята зі значним порушенням процесуальних норм. 
Зокрема, як зазначає ОСОБА_1 , розгляд справи відбувся у його відсутності, адже він належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, що, на його думку, завадило йому реалізувати процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема заявляти клопотання, надавати докази.
На його переконання, медичне обстеження було проведено без дотримання вимог, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість уваги».
Окрім цього, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3161860 від 19 вересня 2020 року, на яку покликається суддя, вступила в законну силу.
Як вбачається з апеляційної скарги, в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що він не був повідомлений про засідання у встановленому законом порядку та не знав про результати прийнятого рішення.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З огляду на те, що апеляційним судом вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду апеляційної скарги, зокрема шляхом надсилання на адресу його реєстрації та місця проживання повідомлень, а також на телефон, вказаний в апеляційній скарзі, останній неодноразово скеровував на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання без підтвердження поважності причин відкладення, що розцінюється апеляційним судом як зловживання процесуальними правами, з метою недопустимості порушення строків розгляду справи, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у його відсутності.
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу й на те, що до клопотання про перенесення судового засідання від 03.03.2021 долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Чулика Івана Ілліча, водночас не долучено ані договору про надання правової допомоги, ані ордера, що не може свідчити про належне підтвердження повноважень вказаного адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржувану постанову, проводилося без участі ОСОБА_1 , матеріали справи не містять даних про дату отримання ним копії постанови, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1  були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2020 року серії ДПР№539348 (а.с.2) 19.09.2020 о 21 год. 25 хв. у м. Львові на вул. Кавалерідзе, 2, водій ОСОБА_1  керував автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», ARJL 0257, тест №1117, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1  ознайомився, про що розписався у відповідних графах протоколу.
Підставою зупинки та перевірки водія автомобіля «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , стало порушення останнім вимог ПДР, а саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3161860 (а.с.6). Даних про те, що вказана постанова, яка набирає законної сили з моменту вручення її особі, скасована на час апеляційного розгляду в апеляційного суду немає.
Викладені в протоколі обставини стверджуються роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820», згідно з даними якого за результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу в освідуваної особи встановлено стан алкогольного сп`яніння – 1,66‰, що в рази перевищує гранично допустиму межу.
Згідно з даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), огляд ОСОБА_1  проводився у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми письмовими поясненнями (а.с.4,5) засвідчили факт проходження водієм автомобіля «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у їх присутності огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager», який показав позитивний результат - 1,66‰, з результатом останній погодився та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
З аналізу наведеної норми вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в медичному закладі лише у випадку відмови особи від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу чи у разі незгоди з результатом проведеного огляду.
Оскільки ОСОБА_1 погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» та погодився з отриманим результатом такого огляду, що, зокрема, стверджується показаннями свідків, такий додатково не скеровувався працівниками поліції до медичного закладу.
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 , та з огляду на те, що у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, доводи апеляційної скарги останнього в цій частині є безпідставними.
Не вбачає апеляційний суд підставою для скасування оскаржуваної постанови розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі апеляційної скарги та реалізації ним процесуальних прав на дачу пояснень, клопотань та зауважень, зокрема в електронній формі.
Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в  :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду              Т.М. Урдюк