УХВАЛА

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 160/6199/20
адміністративне провадження № К/9901/5688/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
судді-доповідача - Бевзенка В. М.,
суддів:                    Єзерова А. А., Шарапи В. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № 160/6199/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому просив:
- визнати противоправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі від 19.03.2020 вих. № 0400-0311-8/10371 про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закон України "Про прокуратуру" (в первинній редакції) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18,2807/19);
- зобов`язати відповідача здійснити проведення перерахунку пенсії за вислугою років з моменту набуття позивачем права на підвищення пенсії - 07.12.2017 та різницю в пенсії за минулий час, за 12 місяців без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 11.03.2020 № 18-143 вих.20 та складає 30330,72 грн без обмежень її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 позов задоволено частково, внаслідок чого:
- визнано противоправним та скасовано рішення відповідача, викладене в листі від 19.03.2020 вих. №0400-0311-8/10371, про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закон України "Про прокуратуру" (в первинній редакції) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18,2807/19);
- зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачу без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-143вих.20 від 11.03.2020 та складає 30330,72 грн без обмежень її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат;
- у іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 у справі № 160/6199/19 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції: заяви про поновлення строку із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження; документу про сплату судового збору у розмірі 1261,20 грн.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 у справі № 160/6199/20.
22.02.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 і направити справу для продовження розгляду.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 328 КАС України, передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
При постановленні оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки доводи скаржника наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданому на усунення недоліків апеляційної скарги, не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
За приписами частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Як на підставу касаційного оскарження та пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2020, відповідач у касаційній скарзі посилається на посилення на всій території України карантинних заходів та значним збільшенням випадків захворювання на коронавірус по Дніпропетровській області, зокрема у співробітників відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у жовтні та листопаді 2020 року були виявлені непоодинокі випадки захворювання на COVID-19. Крім того вказує на обмежене фінансування.
Судом встановлено, що відповідач отримав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 у цій справі 15.09.2020, а останнім днем строку на апеляційне оскарження з урахуванням частини 1 статті 295 КАС України було 28.09.2020, а з урахуванням частини 2 статті 295 КАС України - 18.10.2020.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020, внесені зміни до пункту VI "Прикінцеві положення" КАС України було внесено зміни, а саме: процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Таким чином процесуальні строки встановлені статтею 295 КАС України почали діяти з 06.08.2020 року.
В свою чергу відповідач з апеляційною скаргою звернувся 02.12.2020, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який передбачено статтею 295 КАС України.
Отже, зазначені обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, а скаржником не наведено обставин, пов`язаних із запровадженням карантину, які створили неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк, а саме: подача до суду апеляційної скарги з 15.09.020 (з моменту отримання копії оскаржуваного рішення) по 18.10.2020 (30-й день на апеляційне оскарження, з моменту отримання копії рішення).
Крім того, Суд звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, вірно застосував положення пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права. 
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись пунктом 5 частини 1 статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № 160/6199/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В. М. Бевзенко
Судді                                                                                                              А. А. Єзеров
                                                                                                              В. М. Шарапа